22 
Gustaf T. Troedsson 
Primitia bursa var. scanensis 
Æchmina Grönwalli' 
Dalmanites eucentrus 
De fyra understa avdelningarna (ortocerlaget) i denna skärning tillhöra z. ni. 
Staurocephalus clavifrons, medan brachiopodskiffern börjar med lag 6. 
I följande sektioner, där skiffern är mera bränd, har uppdelningen ej kunnat 
bli lika detaljerad. De på de olika lagren nedan använda siffrorna motsvara lik- 
nämnda lager i sektion D. 
Sektion G är genom de båda ovannämnda förkastningarna skild från I) och B. 
Förkastningen D/G har riktningen N60°O— S60°V och lutar 60° — 70° mot SO. 
Den konvergerar mot SV med förkastningen C/B, som är vertikal och går i S45°V. 
I den förra är skiffern starkt söndersprucken och breccieartad. Ett bevis på dis- 
lokationer utgör vidare en i vissa delar av skiffern väl utpräglad skiffrighet, som 
övertvärar skiktningen. Denna- sektion, som ligger nära en meter högre än de båda 
övriga, tillhör så gott som uteslutande z. m. Staurocephalus clavifrons och har lämnat 
följande fossil 
Holopea Mobergi 
Primitiella tenera 
Primitia conica 
Acrotreta n. sp. 
Bellerophon consobrinus 
Holopea Mobergi 
Holopea sp. 
Ortocer, tvärstrierad 
Hgolithus trinucleorum Holm 
Hyolithus sp. 
Primitiella tenera 
Primitia bursa var. scanensis 
lllaen us megalophthalm us 
Remopleurides sp. 
Sphaerexochus sp. 
Dalmanites mucronatus 
Âmpijx a eus 
Dionide euglypta 
Proetus (huvud och pygidium). 
Sektion B består av starkt bränd, i allmänhet mörkgrå eller svart skiffer. 
Genom bränningen ha antagligen de flesta, fossilen blivit förstörda, ty fossilfattig- 
domen är påfallande i jämförelse med föregående avdelningar. Minst synes meta- 
morfosen ha inverkat på musslorna, som äro ganska talrika. — De olika avdel- 
ningarna äro svåra att särskilja. Allra underst i profilen ligger ortocerlaget 
(B 2 — 4) med 
Bellerophon consobrinus 
Holopea Mobergi 
Primitiella tenera 
Lepidocoleus suecicus 
Remopleurides sp. 
Ampyx aeus 
Trinucleus sp. 
Proetus (pyg.). 
Detta skiljes genom B 5, ett tunt lag med stora aragonitkristaller och svavelkis, 
möjligen identiskt med det söndervittrade D 5, från hängandet, B 6‘, en nästan 
fossilfri skiffer, 9 dm. mäktig och i sin undre del tämligen ljust grå till färgen. 
På grund av skifferväggens lutning, varigenom avståndet till diabasgången blir 
