Om Skånes brachiopodskiffer 
29 
Västergötland är ett av de få områden, som visa någon likhet med Skåne. 
På staurocephaluszonen följer här den egentliga brachiopodskiffern, som är av 
rnycket växlande beskaffenhet, än tjockskivig, ljusgrå, kalkig skiffer, än svartaktig 
eller mörkgrå lerskiffer, som ibland är ganska lik den skånska. Dessutom före- 
kommer i mellersta eller undre delen kalkbankar med koraller. Faunan förefaller 
att vara betydligt rikare än den samtidiga i Skåne. Särskilt allmänna äro brachio- 
poderna, vilka givit horisonten dess namn, men endast trilobiterna äro närmare 
kända. Fossil gemensamma med Skåne äro Dalmanites mucronatus och Homalonotus 
platynotus. Skånes brachiopodskiffer motsvarar endast understa delen bär. Den 
övre delen är på Billingen och Norra Falbygdens berg utbildad som en tunnskivig, 
mörk skiffer, acidaspi sskiffer, vilken uppgives innehålla bl. a Glimacograptus scalaris 
och torde motsvara zonen med detta fossil i Skåne; Homalonotus platy notus är icke 
omtalad från denna avdelning. 
Vid Boreushult i Östergötland, har i en numera förstörd hög med lösa 
stycken av grå eller grönaktig kalk, uppkastade vid kanalgrävningen i början på 
1800-talet, insamlats en ganska rik fauna, som tillhör typisk brachiopodskiffer men 
som ännu ej är bearbetad (jfr Töknquist 1913). Bland fossilen märkas Dalmanites 
mucronatus , Orthis testudinaria, Plectambonites quinquecostata M’Cov och Rhynchonella 
borealis. — Den knöliga, grå kalken vid Råsnäset (Töknquist 1875) törde närmast 
motsvara staurocephalusskiffern. 
Kalkfacies är ännu mer utpräglad i Dalarna, vars leptaenakalk, såvitt känt, 
icke äger någon art gemensam med Skånes brachiopodskiffer. Vikarierande arter 
äro Hyattella pentagona Törnq. i leptaenakalken och H. Törnquisti n. sp. i Skånes 
Brachiopodskiffer. 
Jämtlands brachiopodskiffer motsvarar enligt Wiman även övre delen av 
den egentliga trinucleusskiffern i Västergötland. Den utgöres av en grå, rostig 
skiffer, som är tillgänglig i trakten N om Storsjön samt innehåller mest obestäm- 
bara fossil. 
Med baltiska silurområdet är likaledes överensstämmelse ej möjlig att 
uppnå vid direkt jämförelse. Genom sin likhet med leptaenakalken och etage 
5 b i Norge visa sig borkholmsskikten närmast ekvivalenta med brachiopod- 
skiffern. 
För Norge har Kiær uppställt en avdelning, mellemsilur eller etage 5. med 
en fauna, som till mycket bög procent innehåller från väster invandrade former av 
delvis gotlandisk karaktär. Denna avdelning sönderfaller i 5 a, gastropodkalk, 
ekvivalent med staurocephaluszonen i Sverige och England samt lyckholmsskikten 
i Estland, och vidare 5 b, Meristella erassa-skikten, som motsvara vår brachiopod- 
skiffer och Climacograptus seal ar i s-zon. Inom 5 b är facies utomordentligt växlande 
från sådan, tillhörande relativt djupt vatten, »brachiopodskifferfacies», till rena 
strandbildningar. Av »brachiopodskifferns» fossil märkas Dalmanites Kiceri n. sp. 
och D. mucronatus , av vilka den förra betydligt avviker från våra arter av släktet 
och bar sina närmaste anförvanter i Englands yngsta Caradoc. 
