Om Skånes brachiopodskiffer 
35 
den nämnda kalklinsen, talar stor sannolikhet för att de ursprungligen hört sam- 
man. Om så är fallet, bör arten räknas till släktet Conotreta Walcott, grundat 
på arten C. rusti Walc. ifrån N. Amerikas Utica och Trenton. Detta släkte 
karakteriseras bl. a. genom svagt utbildad area och hög konisk form. Av det- 
samma är förut en europeisk form känd, nämligen Acrotreta babel Baer, från D 5 
i Böhmen. De hittills bekanta arterna av släktet tillhöra alltså yngre ordovicium 
(jfr Hall & Clarke 1892). 
På ventralskalets spetsiga vinkel samt den fina orneringen skiljes denna art 
lätt från övriga Conotreta- arter. 
Lokal. Utom i den nämnda kalklinsen vid lokal III i , Röståuga, där arten är 
ganska allmän, har den träffats i enstaka exemplar vid V a, Röstånga, och vid 
Nyhamn. 
Discina cfr orbiculoides Kr. 
Tavl. I, fig. 5. 
1877 Discina orbiculoides, Krause, p. 13, pi. I, fig. 6 a— c. 
Skalets ornering karakteristisk, bestående av tätt liggande, omväxlande fina 
och grova, koncentriska tillväxtlinjer med oregelbundet förlopp, överkorsade av en 
fin, radiär striering. Endast ett exemplar anträffat. Det utgöres av ett både bak- 
till och framtill skadat ventralskal, som att döma av den synliga rundningen av 
bakre och laterala kanterna varit nästan cirkelrunt. Fragmentet är 6 mm. brett 
och 5 mm. långt. 
På grund av det ofullständiga skick, vari fossilet föreligger, är det endast med 
tvekan jag hänfört detsamma till släktet Discina {Orbiculoidea ?), av vilket Krause 
beskrivit en med snarlik ornering försedd art, Discina orbiculoides , från block av 
den så kallade beyrichia- eller choneteskalken, åtminstone delvis motsvarande Öved- 
Ramsåsaserien hos oss (jfr Krause 1877, s. 47). Krauses exemplar är ung. dubbelt 
så stort som vårt men är beträffande orneringen ytterst likt detta, varför möjlig- 
heten att båda tillhöra samma art ej är utesluten. 
Lokal. Röstånga, V a. 
Discina (Orbiculoidea) radiata n. sp. 
Tavl. I, fig. 6, 7. 
Skal nästan cirkelrunt. Längd obetydligt större än breddeu. Ventralskal 
lågt kägelformigt med den spriugformiga inskärningen upptagande V 4 a V 3 av 
diametern. Apex befinner sig ett stycke bakom centrum eller vid 2 / 5 av diametern, 
ifrån skalets bakre rand räknat. Dorsalskal mera välvt, särskilt vid apex, som är 
belägen obetydligt innanför randen. Skalets yta är glänsande, försedd med kon- 
centriska linjer av olika styrka och med varierande mellanrum. Denna striering 
övertväras av en radiär, bestående av fina, tätt liggande ribbor samt ett fåtal 
grövre sådana; de fina ribborna äro särskilt tydliga på fig. 7. — De avbildade 
