38 
Gustaf T. Troedsson 
Storlek. 
Ventralskal 12 3 4 
längd 2,5 2,5 3,0 3,0 mm. 
bredd 5,0 5,0 5,5 6,0 » 
Denna art bar i vårt land utan tvivel ofta förväxlats med den närstående, 
kosmopolitiska men bristfälligt kända P. quinquecostata M’Coy. Till det yttre kan 
den förra möjligen särskiljas genom tillväxtlinjerna och i allmänhet mindre storlek. 
Väd det inre beträffar, känner man föga om den senare arten, vilken dock enligt 
M’Coy (1852, s. 236 — 237) bar punkteringen inskränkt till den marginala' delen 
samt äger på ventrala skalet »a very short mesial septum, dividing the small, 
tumid, reniform pair of muscular impressions, reaching only one-fifth the length of 
the shell». Detta överensstämmer i någon mån även med figg. 3, 26 och 45 (pl. 56) 
av P. comitans hos Barkande, ehuru muskelintrycken hos den .sistnämnda äro 
mycket mindre. Däremot har skalets insida ett helt annat utseende å Barrandes 
figg. 34 och 35, vilka mera övensstämma med våra exemplar. Det är därför sanno- 
likt, att den mycket variabla P. comitans Barr. har tvenne ytterf ormer, av vilka 
den ena (Pl. 56, f. 1 — 3, 24 — 26, 42 — 45) närmar sig P. quinquecostata, medan den 
andra (f. 33 — 35) är densamma som beskrivits här. 
Ovanstående framställning är grundad på exemplar ifrån staurocephalusskiffern 
vid Röstånga, lokal III i, där arten är synnerligen allmän. I samma fyndorts 
brachiopodskiffer förekommer den ävenledes, ehuru mycket sparsamt. Det av 
Barrande (fig. 33 — 35) avbildade böhmiska exemplaret härstammar från etage 
D 5 , medan han för arten i dess vidsträckta bemärkelse anger en utbredning genom 
etagerna D 5 t. o. m. G 3 , alltså ifrån övre ordovicium upp i mellersta devon. Till 
vilken form Hedes avbildningar från cyrtograptusskiffern vid Smedstorp bör räknas, 
kan ej med säkerhet avgöras, då muskelintryck saknas. 
Plectambonites sericea Sow. sp. 
Angående Synonymiken hänvisas till 
Davidson 1871, p. 323, 
Gagel 1890, p. 48, samt 
WlNCHELL & ScHUCHERT, p. 414. 
Denna art förekommer sparsamt vid Röstånga, V a och III i, samt vid 
Tommarp, lokal T9. — - Dorsalskalens sidokanter äro nästan tvärt avskurna 
eller t. o. m. avrundade men ej utdragna i »öron». I intervallen emellan de 
grövre ribborna synes på väl bevarade exemplar antydan till 5—9 finare ribbor. 
Den mellersta av dessa är dock nästan lika grov som de större men når mera 
sällan fram till umbo. 
P. sericea är bekant från ordoviciska lager i Sverige (trinucleusskiffer), Norge 
(etage 5), Estland, Spanien; vidare från Llandeilo, Caradoc och Llandovery i Stor- 
