42 
Gustaf T. Troedsson 
Från Bucaniella bohemica Perner (Böhmen D 2 och D 5 ) skiljer sig denna art 
genom sin trubbigare, något lägre och mindre dominerande mittlob. Betydligt 
närmare står den däremot den amerikanska Clinton-Medina-formen Bucania trilobata 
Conrad, till vilken den. att döma av tillgängliga avbildningar (Hall 1852, pi. IV bis, 
fig. 5 a — b), möjligen är att anse som en varietet, då den vid jämförelse mellan 
stenkärnorna egentligen endast avviker genom högre mittlob. Egendomligt nog ha 
Grabau & Shimer (1909 I, s. 61 2) sammanslagit de tvenne Bucaniella- arterna 
Bucania trilobata Conrad och Bellerophon trilobatus Sow., vilkas artolikheter redan 
betonats av Hall (1. c., s. 13). Den sistnämnda, vilken med sin starka utvidgning 
vid mynningen tydligt skiljer sig från såväl B. trilobata Conr. som vår art i brachio- 
podskiffern, anföres utom från England bl. a. även från Gotland (Lindström 1888) 
och Öved — Ramsåsa-serien i Skåne 1 . 
Bucaniella ataxia n. sp. är ett sällsynt fossil i brachiopodskifferns undre del 
men har träffats såväl vid V a och III i, Röstånga, som 17 och T 8, Tommarp. 
Holopea Mobergi n. sp. 
Tavl. I, fig. 17—18. 
1892 Turbo ?, Moberg, p. 29. 
1906 Turbo ?, Olin, p. 23, 25. 
Apikalvinkeln i regel 75° — 80° men växlar och är ibland ej mer än 60°. Ett 
fullväxt exemplar mäter 8,5 mm. i genomskärning och 9,5 mm. i största höjd. Ett 
av de största är 11 mm. högt. Skalet har 4 — 5 vindningar, som äro starkt välvda 
och tilltaga i hredd nedåt, så att var och en av de undre är ungefär 1,5 ggr så 
bred som närmast överliggande. Mynningen är ej helt blottad på något exemplar, 
men att döma av vindningarnas form är den cirkelrund och har jämn, varken in- 
skuren eller omböjd ytterrand. Närmast mynningen har hos några få exemplar 
observerats en tät och grov tillväxt strieriug. Dylik saknas helt och hållet på övriga 
delar av det tunna skalet; då rester av detta i något enstaka fall förefinnas, är 
ytan fullständigt jämn och glänsande. Stenkärnorna äro i allmänhet opressade och 
utfalla hela ur skiffern. 
Detta fossil, som är . ett av 'de allmännaste i brachiopodskiffern, har också 
tidigt observerats. Det är utan tvivel detta Lundgren avser med sin gastropod , 
som han anför jämte Phacops mucronata från Röstånga och Nyhamn. Uti sin i be- 
skrivningen till kartbladet Simrishamn lämnade fossillista för Tommarps brachiopod- 
skiffer kallar Moberg detta fossil Turbo ?, under vilket namn det sedermera åter- 
finnes hos Olin 1906 (Röstånga) och Moberg 1910 (Röstånga och Tommarp). Med 
den omfattning Holopea Hall f. n. äger, torde det vara riktigast att föra arten 
dit, ehuruväl släktbestämningen givetvis måste anses osäker på grund av skalets 
bristfälliga bevaringssätt. Arten är karakteristisk genom sin ofullständiga ornering 
Moberg & Grönwall s. 43, pi. III, fig. 13—14. 
