Om Skånes brachiopodskiffer 
53 
lätt på sin yttre kontur, vari den närmast liknar den med rak tagg utrustade Æ. 
cuspidata. Taggen hos vår art erinrar genom sin böjda form om den hos Æ. bovina 
men är längre och smalare. 
Æ. Grönwalli förekommer i undre brachiopodskiffern vid Röstånga, både å 
lok. V a och III i, samt å fokal 17 vid Tommarp; den har vidare träffats i 
staurocephalusskiffern vid Tommarp och Röstånga. 
Otenobolbina sexpapillosa n. sp. 
Tavl. II, f. 16—17. 
Dorsalranden rak, kortare än skalet. Bakre ändan mera rundad och högre 
än den främre; båda övergå med jämn rundning i den konvexa ventralranden. 
Lateralsidan är obetydligt välvd. Skalets främre två femtedelar avskäras bakåt 
av en från dorsalranden utgående fåra; denna är i början väl markerad och för- 
svinner hos somliga redan halvvägs mot ventralranden, medan den hos andra fort- 
sätter, bildande en sned båge, som mynnar strax framom mellersta vårtan (se ne- 
dan) i närheten av främre, undre hörnet. Partiet framför fåran har på sin inre 
sida en rund, eller med fårans övre del parallell, oval knöl, som är runtom tyd- 
ligt begränsad. — Utom denna ansvällning finnas längs kanterna sex stycken 
kägelformiga, mer eller mindre centrifugal t riktade knölar eller vårtor, nämligen 
3 dorsala och 3 ventrala. I allmänhet sitta de ej på själva kanterna utan ryckta 
ett stycke inåt; detta gäller särskilt de ventralt belägna. De dorsala sitta, en i 
bakre och en i främre hörnet samt en något bakom mitten. Av de ventrala är en 
belägen i främre hörnet, en mitt under den stora tuberkeln och en mitt för mel- 
lanrummet mellan de båda bakre vårtorna på dorsala randen. Randlist har ej 
kunnat upptäckas. 
Storlek : 
12 3 4 5 
längd (mm.) 0,86 1,12 1,19 1,27 1,27 
höjd » 0,50 0,60 0,63 0,67 0,69. 
Av denna art ha endast avgjutningar anträffats. 
Ulrich och Bassler ha (1909) sökt giva de till Beyrichiidae hörande släktena 
en så naturlig begränsning som möjligt. Sålunda har Ctenobolbina uppdelats i 
tvenne sektioner, dels den mera typiska group of Cl. ciliata, för vilken släktnamnet 
ursprungligen gavs, samt dels group of Ct. subcrassa. Båda ha sin blomstringi 
ordovicium men nå upp i resp. devon ooh- karbon. Den sistnämnda utmärkes 
genom ringa ansvällning av det genom mittfåran avsöndrade mindre skalpartiet, 
en på dettas insida mer eller mindre isolerad lob, motsvarande mittloben hos 
Beyrichia, samt slät yta. Till denna bör här beskrivna art räknas. I motsats till 
ctenobolbiuaarter i allmänhet tycks den som sagt helt sakna randlist, men dess 
plats torde dock tydligt anvisas genom de överensstämmelser den äger dels med 
Ct. subcrassa Ulrich och C t. umbonata Steusloff (syn. Entomis umbonata ), dels med 
