60 
Gustaf T. Troedsson 
tydligt välvd i främre ändan har det lyckats att nedom välvningen frampreparera 
en helt svag list, som i sin mediana del är nästan oblitererad men skild från 
glabellan genom en fåra. På alla plattryckta exemplar är denna list osynlig, utom 
i de fall då den synes igenom skalet. 
Enligt Olin skulle hos denna art, till skillnad från D. mucronatus, ögats bakre 
rand ligga i 2. sidofårans förlängning. Detta förhållande har jag emellertid funnit 
typiskt utbildat eudast hos fullt utväxta exemplar men ej blott hos D. eucentrus 
utan även hos D. mucronatus, varför i detta fall och på detta åldersstadium ingen 
skillnad förefinnes mellan de båda arterna. A medelstora exemplar däremot når 
ögat i regel längre bakåt hos den senare än hos den förra. Medan sålunda hos 
D. eucentrus ögats bakre rand befinner sig maximalt emellan förlängningen av 2. 
och 3. sidofårorna, når den under ephebiska stadiet hos D. mucronatus till förläng- 
ningen av 3. sidofåran. Hos den förra arten är 
ögats längd lika med eller mindre än avståndet 
från ögat till fasta kindens bakre rand, men hos 
såväl denna som D. mucronatus befinner sig ögats 
främre rand alltid strax bakom förlängningen av 1 . 
sidofåran. Förhållandet, att ögat är relativt mindre 
hos stora exemplar än hos små och att det sålunda 
uuder tillväxten, ökats i mindre proportion än djuret 
i övrigt, är icke något speciellt utmärkande för 
denna art utan kan även observeras å Barrandes 
avbildningar av D. socialis (1852, pl. 26), där ögat 
ännu å fig. 16 når bakom 2. sidofårans förlängning, 
medan det å fig. 25 får plats emellan 1. och 2. 
fåran. 
Huvudets bakre randlist, utgörande de laterala 
fortsättningarna av nackringen, är i inre ändan unge- 
fär hälften så bred som i den, yttre. — Fasta 
kinderna äro baktill utdragna i taggar av väx- 
lande längd, i allmänhet motsvarande V 3 a 2 / 3 
av glabellans och slutande ungefär vid 3. eller 4. 
thoraxledet. Kindtaggarna ha hos de levande djuren antagligen varit riktade 
snett nedåt och parallella, men genom pressning, varvid de välvda kinderna blivit 
tillplattade, ha de fått en bakåt divergerande riktning. Facialsuturens bakre gren 
gör utanför ögat en jämn båge framåt och stöter till yttre randen ungefär i 
jämnhöjd med ögats bakre rand. — Lösa kinderna begränsas utåt av en tydlig 
randlist. 
Av hypostomat har jag funnit talrika exemplar alltifrån 1,6 till 26 mm. i 
längd. De största äro illa bevarade, i det de visa en av pressning förorsakad, grovt 
skrynklig yta. Skrynkligheten är märkbar redan hos exemplar av 6 mm. längd 
och är inskränkt till centralstycket men utbreder sig mer hos äldre, där den där- 
Fig. 11. 
Dalmanites eucentrus Ang. (Olin). 
Huvudsköld (Headshield) och pygi- 
dium. Naturlig storlek. Lokal 17, 
Tommarp. 
