Om Skånes brachiopodskiffer 
63 
Så gott som alla fullväxta exemplar ha vid inbäddningen deformerats, så att 
sköldarna blivit tillplattade och skrynkliga. På pygidierna är sålunda rhachis till- 
tryckt dorsoventralt, särskilt i den osegmenterade delen, och exemplar med hel 
stjärttagg erhållas mycket sällan; på huvudsköldarna framträder randlisten framför 
pannloben endast i särskilt gynnsamma fall. Sammanhängande thoraxled äro 
sällsynta. 
Cowper Reed (1905), som gjort phacopidernas systematik till föremål för en 
ingående granskning, indelar dem i trenne subfamiljer, Dalmanitinae , Phacopinae 
och Pterygometopinae. Hos den förra (the Dulmanites-branch ) är pentamerien i gla- 
bellan väl markerad, medan den hos de båda andra subfamiljerna är mer eller 
mindre utplånad. Subfamiljen Dalmanitinae karakteriseras f. ö. av en tendens att 
öka segmenten i pygidiet samt att utveckla taggar och utskott å huvud och pygi- 
diüm. Den sönderfaller i 3 »divisions», som i stort sett tillhöra resp. ordovicium, 
gotlandium och devon: 
» Division I. Primitive and composite forms, with pentamerism of head well 
marked; lobes of glabella distinct; frontal lobe not strongly detached; frontal limb 
rudimentary or absent; genal angles rounded or shortly pointed; pleurae of thorax 
with rounded or pointed ends; pygidium composed of few segments, rarely more 
than ten, usually of rounded outline. (Subgen. prop. Dalmanitina ; type, D. socialis 
Barr.). 
» Division II. Typical forms, with pentamerism of head well marked; frontal 
lobe of glabella detached; frontal limb well developed; genal angles produced into 
spines; thoracic pleurae with pointed ends; pygidium strongly mucronate and of 
many segments, 12 — 16 in Silurian species, more than 16 in Devonian. Subgenus 
Dalmanites sens. str.». Som typ anföres D. caudatus Brünn. 
Division III består av mer specialiserade former och uppdelas i flera under- 
släkten. 
Av föregående artbeskrivning framgår, att D. eucentrus äger karaktärer, till- 
hörande såväl div. I som div. II. Dess kindtaggar, spetsiga pleuror och stjärttagg 
hänvisa sålunda mera till släktet Dalmanites s. s. än till Dalmanitina , medan den 
rudimentära frontallimben och de få segmenten i pygidiet äro typiska dalmanitina- 
drag. Hade Dalmanites mucronatus kunnat härledas ur D. eucentrus , vilket att döma 
av den allmänna utvecklingsgången inom fam. Phacopidae vore närmast antagligt, 
borde D. eucentrus räknats till undersläktet Dalmanitina eller åtminstone ställts på 
gränsen emellan detta och Dalmanites s. s. Då emellertid, såsom nedan skall visas, 
utvecklingen i detta fall med all sannolikhet varit den rakt motsatta, bör släkt- 
namnet Dalmanitina här ej komma till användning trots den i ovannämnda hän- 
seende goda överensstämmelsen med Reeds diagnos 1 . 
1 I ett föredrag, s K lassifikation der Phacopiden » (Z. D. G. G. 1911), uppdrager Wedekind 
riktlinjerna för en ny indelning av phacopiderna men uppehåller sig huvudsakligen vid gotlandiska 
