66 
Gustaf T. Troedsson 
De följande utvecklingsperioderna, den nepioniska, neaniska, ephebiska och 
gerontiska bestämmas av Beecher (1897) på följande sätt för trilobiterna. Den 
nepioniska börjar, när huvud och pygidium äro tydligt åtskilda, och under detta 
utbildas alla segmenten i thorax. Under neaniska stadiet är kroppsformen ännu 
oproportionell och ofullkomlig; ephebiska stadiet är det, under vilket individen når 
sin högsta utveckling, och det gerontiska är ålderdoms- eller seuilitetsperioden. Då 
föregående artbeskrivning i allmänhet hänför sig till fullväxta exemplar, vill jag 
här med några ord omnämna de viktigaste förändringarna under den ontogenetiska 
utvecklingen. 
Enligt Barrande har Dalmanites socialis , som kommer mycket nära våra arter 
i harpesledet, fulla antalet thoraxled vid en cephalonlängd av 3 — 4 mm., vilket 
motsvarar en kroppslängd av 8 — 12 mm. Vid denna storlek avslutas alltså det 
nepioniska stadiet och vidtager det neaniska. Under förutsättning av parallell ut- 
veckling hos D. eucentrus skulle ovannämnda serie av huvudsköldar från Röstånga 
(sid. 64), med undantag av de beskrivna larverna och möjligen även några av 
de övriga i de minsta storlekarna, tillhöra den nepioniska perioden. Av neaniska 
och ephebiska stadierna föreligga vidare lika goda serier. 
A det minsta exemplaret, som är 0,75 mm. långt, och några av de närmast 
följande i serien synas samma sidoansvällningar på glabellans frontallob, vilka re- 
dan anmärkts vid omnämnandet av protaspisstadiet. De fåror, som begränsa dessa 
vulster inåt, utplånas emellertid snart och äro redan försvunna å huvudsköldar med en 
längd av något mer än 1 mm. På dessa och alla större är alltså frontalloben ode- 
lad. Glabellan , som redan tidigt är pentamer, antager sina definitiva proportioner 
först vid en längd av 9 — 10 mm. Det ofårade fältet emellan loberna upptager 
hos unga exemplar relativt mer av glabellans bredd än hos äldre, men under till- 
växten bli de i början grunda sidoinbuktningarna läugre och förhållandevis sma- 
lare; de förändras till fåror, som först äro raka och parallella men sedan böjda och 
divergerande. Divergensen begynner emellan de två främre paren, därigenom att 
det främsta under böjning riktas snett framåt. Detta par är även , på grund av sitt 
läge inemot den bredare ändan av glabellan längre än de andra. — Den nu ofårade 
pannloben, som hos larven utgjorde högst 1 /i av glabellans längd, upptager å de 
mindre huvudsköldarna nära 1 /s därav, å sådana däremot, som äro större än 10 
mm., nära hälften. — Ögonen sitta i början längst fram på kinderna, marginalt, 
och vandra sedan bakåt, såsom Barrande anger Som i det föregående framhållits, 
undergår ögat, även sedan det intagit sitt slutliga läge, förändringar, bestående 
däri, att dess bakre rand rycker framåt i förhållande till glabellans sidofåror, medan 
den främre konstant är belägen något bakom mynningen av främsta sidofåran. 
Ögat tillväxer det oaktat i storlek, ehuru i mindre proportion än glabellan. Detta 
avtagande i tillväxt hos ögat är utan tvivel att betrakta som ett ontogenetiskt ålder- 
domssymtom, med vars inträdande det gerontiska stadiet torde anses taga sin 
början. Detta stadium, under vilket ögats bakre rand ligger i 2. sidofårans för- 
längning, omfattar exemplar med mer är 25 mm. lång glabella. 
