III. Stratigrafisk och paleontologisk översikt. 
Ay de ovan beskrivna arterna ha förut endast ett fåtal varit omnämnda. Så- 
dana äro nämligen, om från den äldre litteraturen medtagas alla fossil, som med 
någon säkerhet kunna tänkas härröra från brachiopodskiffern : 
Dalmanites eucentrus och möjligen även 
Dalmanites mucronatus samt vidare 
Climacograptus scalaris, som i det föregående motsvaras av Cl. scalaris v. normalis 
Bellerophon » » » » » » ? B. consobrinus 
Turbo ? » » » » » » Holopea Mobergi 
Iiyolithus sp. nr 20 ... » » » * » » Hyolithus Mobergi 
Leperditia sp » » » » » » ? Primitiella tenera 
[ Primitia conica 
Primitia sp » » » » » » <P- harparum 
I P. bursa var. scanensis 
alltså summa 8 eller, om vi endast medräkna dem som fullt säkert kunna iden- 
tifieras, 5 arter. Vad som mest försvårar jämförelsen med äldre uppgifter är, att 
gränsen emot liggandet ej varit fastställd, vilket förorsakat, att i fossillistor för 
brachiopodskiffern medtagits arter, som rätteligen tillhöra trinucleusledet. Så har 
visserligen under senare tid ej varit fallet beträffande Röstånga, där staurocephalus- 
zonen tidigt blivit konstaterad (Linnarsson 1879). Denna zon har emellertid först 
genom här beskrivna fältundersökningar blivit påvisad även från SÖ Skåne, där den 
egendomligt nog befunnits utgöra en väsentlig del av sedan gammalt kända och jäm- 
förelsevis väl tillgängliga profiler samt innehålla en fauna, som i huvudsak ansluter 
sig till trinucleusskiffern. Att verklig staurocephalusskiffer föreligger, är otvivelaktigt 
efter fyndet av Staurocephalus clavifrons, som visserligen uppträder sporadiskt men 
dock är funnen vid alla de tre lokaler inom Järrestad — Tommarpsområdet, varest 
zonen blivit konstaterad. Faunan inom denna zon är, vad trilobiterna beträffar, 
känd genom Olins undersökningar men f. ö. ytterst litet beaktad. Då dess bear- 
betning fallit utanför denna framställning, har jag inskränkt mig till att i samband 
med lokalbeskrivningarna ange de vid insamlandet anträffade fossilen. Av dessa 
äro trilobiterna med få undantag samma arter, som Olin träffat tillsammans med 
zonfossilet vid Röstånga och Koängen men vilka i allmänhet även förekomma re- 
dan i den egentliga trinucleusskiffern. Detta ger alltså stöd åt Olins uppfattning, 
