Frågeställning. 
De i den veterinäranatomiska literaturen föreliggande beskrivningarna av den 
ileo-ceko-koliska tarmregionens anatomi hos hästen äro i allmänhet föga pregnanta, 
saknande komparativa hänvisningar och därför uti för den komparativa anatomien 
kardinala punkter varandra motsägande. Regionen beskrives ungefär på följande 
sätt: Ileum inplanterar sig hos hästen icke i gränsen mellan tjocktarm och blind- 
tarm utan mynnar endast i blindtarmen. Efter mottagandet av ileum fortsätter sig 
blindtarmen ett gott stycke i antiapikal, d. v. s. åt motsatt håll mot spetsen vänd, 
riktning med ytterligare en blind ände, som är kraftigt dilalerad och avrundad. 
Denna antiapikala del går i allmänhet under namn av blindtarmens huvud eller 
botten ( caput s. fundas coeci), genom vilket således densammas karaktär av blind- 
tarmdel fastslås. Alldenstund det just är denna tarmdels komparativt-anatomiska 
tolkning, som skall bli föremål för behandling i denna undersökning och eftersom 
man har grundade skäl alt förmoda, att den velerinäranatomiska tolkningen är 
oriktig, väljer jag ett annat i den veterinärmedicinska literaturen förekommande 
namn på den ifrågavarande tarmdelen, nämligen saccus ventricdliformis, som har 
den fördelen, att det icke i sig sjelvt utsäger något om den så benämnda tarm- 
delens komparativt-anatomiska karakter. Från denna saccus ventriculiformis' s. k. 
curvaiura minor utgår kolon, vilkens initialparti är stai'kt förträngt och försett med 
en till delta ställd lokaliserad förstärkning av det cirkulära muskellagret, vilken 
t. o. m. uppfattas som en särskilt differentierad slutmuskel, kallad sphincter coeco- 
colicus. Att döma av den fysiologiska och patologiskt-anatomiska literaturen på 
detta område tilltros denna sfinkter en mycket ringa förmåga alt vidga sig, något 
som t. o. m. göres ansvarigt för cekal obstipation (Pilwat 1910/ 
Beträffande det inbördes läget av ileums inmynning i och kolons utträde ur 
»blindtarmen» förekomma icke mindre än tre olika uppfattningar. För lättare 
förståelse av dem meddelas först några förklaringar. De nämnda tarm- 
mynningarnas läge karakteriseras bäst av det tarmtvärsnitt, i vilka de ligga. 
Med tvärsnitt av en tarm menas i detta sammanhang den skärning av tarmen, 
som utföres av en rumsvinkel på nittio grader, lagd mot densammas axel vid 
tänkt rektifiering. I parentes anmärkes, alt inom projektionsläran en sådan skär- 
2 
