Om hästens ileo-ceko-koliska tarmområde 
13 
dighet om just detta läge. Av hela den Snapë ska skildringen torde framgå, att 
det är ett helt annat klaffarrangement i tarmväggen, som åsyftas, nämligen den s. k. 
Bauhin' ska klaffen (valvula Bauhini) hos människan, belägen i den ileo-ceko-koliska 
regionens inre vägg runt om ileum's inmynningsöppning. Caspar Bauhin (?) 
beskriver hos homo denna klaffs förmåga att på döda tarmar utöva motstånd mot 
vätska, som söker sig väg från kolon-cekum in i ileum. På grund av denna sin 
iakttagelse deducerar han en rent mekanisk regulation av tarminnehållets rörelse- 
riktning i den ifrågavarande regionen och denna deduktion accepteras av Snape. 
Också hos hunden menar sig Bauhin kunna påvisa den nämnda klaffen men han 
framhåller uttryckligen, alt den icke liknar homoklaffen, »sed circulo similis erat». 
Nyare undersökningar av ileums termination i regio ileo-coeco-colica torde ge vid han- 
den, att också hos homo verksamheten av ileums ringmuskellager torde vara det 
avgörande för denna förbindelses klaffkarakter och att den rent mekaniska anord- 
ningen här icke ensam kan göras ansvarig för regurgiteringens förhindrande. För 
ett äldre fysiologiskt tänkesätt torde emellertid människoklaffen uppfattats allenast 
som en rent passivt verkande inrättning: ju mer cekum-kolon distenderades, dess 
fastare slöt sig klaffens båda läppar till varandi’a. Hundens cirkelringformiga bild- 
ning kunde däremot endast anses som ett supplement till den muskulära, aktivt ver- 
kande ileum-sfinktern. Snape sammanblandar dessa båda troligen enligt den gamla 
uppfattningen olikartade klafformer och anser, att hos hästen den ifrågavarande 
klaffen sluter sig både »en rond à son embouchure» (som hos hunden) och därigenom 
att »les bords s’approchent l’un de l’autre» (som hos människan). Denna'samman- 
blandning liksom den svävande uppgiften om klaffens läge torde rättfärdiga miss- 
tanken, att knappast några egna självständiga iaktagelser ligga till grund för'Snape’s 
skildringar. — Den figur över hästens tarmkanal, som Snape meddelar, liknar påfal- 
lande Carlo Ruini's figur över samma organsystem. — Snape' s anatomiska författar- 
skap karakteriseras av Ercolani (1851) på följande sätt: »Come le tavole sono 
copiate da Ruini e malemente eseguite, cosi non è felice anche a copiare il detto 
autore, a cui aggiunge delle descrizioni tolte dall’ anatomia dell’ uomo». 
Den kronologiskt nästkommande skildringen av den ileo-ceko-koliska regio- 
nens anatomi har givits av de utomordentligt skarpögde anatomerna G. Buffon och 
L. Daubenton (1766), vilka i sin imponerande »naturalhistoria» också behandlat häs- 
tens anatomi. Deras framställning av den ifrågavarande tarmregionen utgöres 
huvudsakligen av en förklaring till tvänne underbart väl utförda kopparstick 
(textfig. 2 och 3) och är ganska nedtyngd av detaljerade måttuppgifter. Följande 
citat är av stort intresse: »La première partie du colon forme un cul-de sac, qui 
est recourbé en forme de crosse et terminé par une pointe crochue». Delta citat 
visar, att förfaltarne både iakttagit den bildning, som senare i literaturen kom alt 
kallas »blindtarmhuvudet» och tydligt och klart angivit densamma som en del av 
colon, icke av coecum. Ännu tydligare framgår detta av fortsättningen av deras 
beskrivning, då de säga: »C’est pourquoi on pourroit prendre cette cavité pour 
un second coecum ». Man skulle således vid första påseende kunna tala om två 
