14 
Aron Westerlund 
blindtarmar hos hästen, och särdeles anmärkningsvärd är den deras iakttagelse, 
att dessa båda blindtarmar äro skilda åt genom en förträngning — »un étrang- 
lement» — som blott mäter tretton tum i omkrets, medan den falske blindtarmens 
omkrets ( saccus ventriculiformis) uppgår till en fot och åtta tum och den verklige 
coecum’ s vid ileums inmynning är en fot och tio tum. Saccus ventriculiformis’ såväl 
»grande courbure» som »concavité» omtalas. Vidare skildras tvenne anmärknings- 
värda formkarakterer på den kolondel, som följer på »la crosse», nämligen först 
en förträngning — »un étranglement qui sépare de reste de l’intestin la 
partie du colon que nous venons de parler» och som blott mäter fyra tum i om- 
krets, därefter en ansvällning — »renflement» — (F på textfig. 3) — »a une pouce et 
demi plus loin — »plus petit, de forme arrondi» — qui sembloit être situé à coté 
de l’intestin» och till sist 
ånyo en förträngning »qui 
sépare cette espèce de boule 
du reste du colon » — en- 
dast »trois pouces et demi» 
i omkrets och knappast 
förekommande hos alla 
hästar. 
Endast tre år efter det 
nämnda Buffon-Daubenton- 
ska verket utkom en läro- 
bok för veterinärsluderan- 
de, författad av den för 
sin stora lärdom bekante 
grundläggaren av veterinär 
skolan i Lyon Claude Bour- 
gelat (1769). De i den- 
na lärobok förekommande uppgifterna om tarmkanalen äro emellertid ytterligt 
summariska — för regio ileo-coeco-colica’ s vidkommande inskränkande sig till att 
omtala att »le coecum se termine en pointe», vilken bildar en »cul-de-sac 
ou un fond»; vidare säges cekuin ega en »base» som övergår i en tarmdel av 
ungefär en fots längd och »du volume d’un intestin grêle», vilken tarmdel angives 
såsom kolons initialdel (»le colon commençant par cette même base etc.»). Av 
det anförda framgår, att med basen menas saccus ventriculiformis, vilken sålunda 
enligt Bourgelat's mening utgör en del av coecum. — En liten detalj att fästa sig 
vid i den Bourgelat’ ska skildringen är, att det är blindtarmsspetsen, som där kallas 
bottnen (fond, fundus ) och icke saccus ventriculiformis, som får delta namn, vilket 
vi i det följande skola få se vara förhållandet i ett flertal veterinäranatomiska 
skrifter. — 
Efter Bourgelat dröjde det över tre årtionden, innan någon ny skildring av 
hästens tarmkanal framkom i literaluren. Och del var en dansk forskare, den 
Textfig. 2. Buffon-Daubenton 1766. 
