20 
Aron Westerlund 
fortsatta skildringen av kolon ger vid handen, att till denna, tarm räknar han det 
icke; det heter nämligen: »(Colon) is an intestine of exceedingly large dimen- 
sions; At its union with the coecum, and the ileum although larger than 
the latter intestine, it is of comparatively small bulk, but it soon swells up 
etc.» — Av detta citat torde framgå, att Youatt anser colon börja med ett förträngt 
halsparti, som han iakttagit i ett tillstånd av mesohexi att döma av uttryc- 
ket: »although larger than the ileum ». — Skildringen illustreras med en figur, 
som utan angivande av källan lånats från Gurlt’s ovan omtalade atlas. — Av ett 
visst allmänt intresse och dessutom av betydelse för denna undersökning äro några 
av YouatV s spekulationer angående coecum' s funktion hos hästen. Förutom en 
absorptiv förmåga för alla »nutriments» tillskriver Youatt blindtarmen framför allt 
förmåga att upptaga vatten. Han menar, att det huvudsakligen är den flytande 
delen av födan, som inträder i coecum; hästen dricker betydligt mer än hans 
ventrikelkapacitet tillåter, säger Youatt, och även om hästen skulle dricka mindre, 
så stannar vätskan icke kvar i magsäcken eller tunntarmarne, utan forsar snart 
ned i coecum, där den emellertid retineras. Coecum får härigenom karakteren av 
en reservoir, »water stomach », från vilken kroppens vattenbehov så småningom 
kan tillfredsställas — och hästen behöver, trots sin oftast torra föda, i allmänhet 
dricka påfallande sällan. 
Under de nu följande bägge årtiondena, 1840- och 1850 talen, ha de omkring 
sekelskiftet instiftade talrika veterinärskolorna vuxit till i såväl vetenskaplig förmåga 
som organisatorisk fasthet, och detta tar sig uttryck i ett livligt läroboksförfattarskap. 
På grund av skolornas stora antal i de tysktalande länderna blir det framför allt tyska 
läroböcker, som karakterisera perioden. - — Vi börja med en lärobok, författad av 
den på München-skolan utbildade, sedermera till Wien, som professor i zootomi 
och zoofysiologi efter v. Erderlyïs död kallade Josef Hörman (1840). Något speciellt 
av intresse för regio ileo coeco-colica s vidkommande innehåller läroboken icke. 
Därefter nämna vi direktorn för veterinärskolan i Schwerin Friedrich Steinhoff 
(1840), Wien-professorerna Leopold Graf (1846) och Franz Müller (1853); deras täm- 
ligen små läroböcker innehålla emellertid intet nytt för regio ileo coeco-colica' s vid; 
kommande utöver de föregående tyska framställningarna. Midler’s lärobok har 
emellertid från en annan synpunkt ett visst intresse: han är nämligen den förste, 
som benämner häst/co/ons olika portioner med siffror. — Och slutligen komma vi 
till Bauermeister' s efterträdare som anatom och patolog vid den würtembergska 
veterinärskolan i Stuttgart Friedrich Legh (1850), vilkens lärobok, försedd med ett 
flertal utomordentligt väl utförda illustrationer, står på ett vida högre plan än de 
fyra förstnämndas. Såsom en liten detalj av ett visst intresse bör omtalas, att den 
andra upplagan av denna Leyh’s lärobok är försedd med en mycket utförlig lite- 
raturförteckning. Några för denna översikt nya och värdefulla upplysningar lemnas 
emellertid icke; läroboken är att betrakta som en med mycket skicklig hand utförd 
omarbetning av Schwab’ s och Gurlt’ s ovan omtalade verk. 
