Om hästens ileo-ceko-koliska tarmområde 
21 
Men icke blott de tysktalande länderna, också Frankrike-Italien uppvisa under 
denna tjugoårsperiod åtskilliga veterinäranatomiska skriftställare. I Italien märka 
vi först Turmoanatomen Carlo Giorgio Mangosio’s (1843) värdefulla lärobok i deskrip- 
tiv veterinäranatomi. Också Mangosio räknar naturligtvis saccus ventrieuliformis 
till blindtarmen, vilkens »cavitå interna» ganska utförligt beskrives. I denna bas 
(»verso la base») ser han »due oriflzi — uno verso il lato destro, ehe si continua 
col colon — l’altro, che gli sla accanto, è il termine del’inteslino tenue. Tra 
questi due orifizi vedesi un ripiego valvulare obliquo, ehe corrisponde alla valvula 
di Bauino del’uomo » Beskrivningen väcker uppmärksamhet i första hand 
därför, att Mangosio — kanske utan avsikt — vänder sig mot den Gurlt’ ska upp- 
fattningen, att ileummynningen ligger ovanför kolons utträde: enligt Mangosio 
ligga de båda öppningarna vid sidan av varandra. Och vidare är det att obser- 
vera, att denne författare homologiserar en helt annan bildning med människans 
valvula Bauhini än det stora flertalet av ovan skildrade hästanatomer, nämligen 
ett snett, klaffliknande veck mellan ileuminmynningen och »kolon»-munnen. 
Av franska läroböcker från denna tidsperiod märka vi i första hand det av 
A//brf-anatomen Félix Bigot (1847) planlagda, av Toulouse- anatomen A. Lavocat 
fullbordade, sex band starka verk om djurens anatomi. Beträffande regio ileo-coeco- 
colica innehåller denna bok åtskilligt av intresse framför allt därför, att beskriv- 
ningen aV denna regions klaffinrättningar tyckes polemisera mot Mangosio. I mot- 
sats mot denne anser nämligen Lavocat, att den av Mangosio omtalade »ripiego 
obliquo» fullkomligt saknas hos hästsläktet eller i varje fall alldeles icke har 
karakteren av en klaff: »Chez les monodactyles — entre ces deux orifices (d. v. s. 
mellan ileum- och »kolon »-öppningarna) — il n’y pas de valvule ileo-coecale, 
décrite chez l’homme et dans quelques animaux — sous le nom de valvule de Bauhin. 
Ce repli valvulaire était chez les monodactyles parfaitement inutile ». 
Som synes av citatet, anser Lavocat i likhet med Mangosio, att ett veck — för- 
modlingen i cekum-kolon-väggen — skulle vara homologt med valvula Bauhini 
hominis. Anledningen till att ett sådant, enligt Lavocat' s mening extraordinärt, 
klaffarrangement skulle vara utan gagn hos monodaktylerna, utgöres av den anato- 
miska karakteren av ileum’s inmynning i coecum-colon. Ileum »constitue» nämligen 
»un prolongement , qui s’avance de 2 ou 3 centimètres dans l’intérieur du 
viscère fortement contracté ». Och denna inrättning »produit une 
disposition telle que — plus grandes seront la distension du coecum et la pression 
des liquides sur cet orifice — plus ses parois, appliquées et pressées l’une contre 
l’autre, mettront obstacle à toute espèce de. reflux». Författarens mening är tyd- 
ligen den, att ileum's ändtapp, som i allmänhet genom sitt kontraktionstillstånd 
har sitt lumen kanske rent av occluderat, skulle av en inifrån skeende uttänjning 
av colon-coecum bli ännu säkrare tillslutet, därigenom att ett möjligen remanerande 
rundt lumen genom tänjningen skulle antaga formen av en springa med två läppar 
(»parois»), vilka skulle pressas mot varandra (Jmf. Bauhin). — Om »kolon » öpp- 
