Ora hastens ileo-ceko-koliska tarmområde 
23 
Samma år som Chauveau utsände en italiensk anatom, professorn vid Turino- 
skolan Felice Perosino (1855) ånyo en lärobok i djuranatomi, som emellertid icke 
varit mig tillgänglig. 
Under de nu följande bägge årtiondena började antalet av originala läro- 
böcker att avtaga: anatomerna vid de olika veterinärskolorna använde i stället 
sina krafter till att omarbeta och utvidga de redan förefintliga läroböckerna, vilka 
utkomma i nya upplagor. Periodens mest betydande nya läroboksarbete kan 
dansken H. C. Bang Bendz’ sägas vara (1869). Bendz var i egenskap av gammal 
homokirurg och doctor medicinæ från Köpenhamns universitet en lärd man, och 
hans lärdom lyser också fram i hans lärobok. Den torde i första hand vara av- 
sedd för de studerande vid Köpenhamns Veterinærhôjskole, där Bendz fick anställ- 
ning som anatomiens målsman. Den är den första på danska språket skrivna 
större lärobok i djuranatomi. — I boken beskrivas de här behandlade tarmdelarna 
på det i veterinäranatomien vedertagna viset: saccus ventriculiformis kallas »Grunden», 
fundus intestini coeci och omtalas såsom bildande blindtarmens »bageste Ende». 
Om de båda öppningarna i »Grundens» golv säges följande: »i det Indsnit, som 
dens (Grundens) blinde Ende danner fortil , inmunder den bageste del av 
Tyndtarmen nærved den överste Flade af Grunden; i samme Indsnit udspringer 
Stortarmen tæt nedenfor og noget udenfor Tyndtarmen nærmere Grundens ne- 
derste Flade ». Av detta citat framgår, att Bendz delar Gurlt' s uppfattning 
om de båda öppningarnas läge, nämligen att »kolon »-munnen ligger lägre än ileum 
inmynningen; om lägeuppgiften hänför sig till totaltopografien eller till blindtarmens 
specialtopografi förblir emellertid ovisst. — I denna större lärobok finnas inga 
figurer, men i ett senare mindre arbete av samma författare, avsett för lantbruks- 
studerande, finnas ett flertal förträffliga träsnitt. Den bild, som föreställer blind- 
tarmen, är emellertid i sin skematiska gestalt föga illustrativ. — Året efter Bendz 
stora handbok utkom i Skottland en liten, ytterst kortfattad lärobok i hästanatomi, 
författad av tvänne vid den av staten understödda veterinärskolan i Edinburgh an- 
ställda anatomer, Strangeway och Goodsir. (1870). Det intressantaste i denna läro- 
bok — för den här ifrågavarande tarmregionens vidkommande — är det namn, som 
författarne giva den s. k. blindtarmen. Hela blindtarmen alltså både coecum och saccus 
kallas med det latinska namnet caput coecum colli (halsens blinda huvud). Om de 
båda öppningarna i saccus ’ konkava kurvatur skrives: »the inferior opening 
is the terminal of the ileum . ; the superior one communicates with 
the colon» — en uppfattning, som således överensstämmer med Chauveau s. 
Från München utkommer under denna tjugoårsperiod en ny lärobok i hus- 
djursanaiomi, författad av den också som parasitolog och obstetriker bekante 
Ludwig Franck (1871). Om blindtarmen heter det i denna bok, att den har for- 
men av en kägla och fördenskull kan man på densamma särskilja »einen Grund, 
das Mittelstück oder den Körper und die Spitze». Det är således enligt Franck 
blindtarmens kägelform, som har varit anledningen till ätt den i hästkroppen högst 
belägna delen av »blindtarmen» fått den på grund härav något irrationella be- 
