24 
Aron Westerlund 
nämningen »bottnen». Av inycket stort intresse är den vidare beskrivningen av 
blindtarmens tre regioner och särskilt anmärkningsvärt är det latinska namn, som 
författaren ger åt vad han själv kallar »der Grund». Den benämnes nämligen 
fundus vel basis coli, något som förvisso tyder på att Franck ställt sig tveksam 
inför den nu hos veterinäranatomerna fullt inrotade uppfattningen, att den ifråga- 
varande tarmdelen verkligen tillhör coecum. Direkt diskuteras detta problem icke, 
men man tycker, att, hade författaren varit fullt övertygad om, att den vanliga 
veterinära uppfattningen vore den riktiga, så skulle han nog ha kallat den nämnda 
tarmdelen fundus coeci. — Beträffande de båda öppningarna skriver Franck : Die 
Hüftdarmöffnung liegt oben und besitzt die ovale Bauhini’sche Klappe. 
Die Grimmdarmöffnung 
liegt nach abwärts, führt 
in das Colon, ist 
grösser als vorige und 
bat ebenfalls eine weni- 
ger deutlich ausgeprägte 
halbmondförmig gestal- 
tete Klappe, die Blind- 
grimmdarmldappe (val- 
vula coeco-colica) » . Vad 
som i detta citat — för- 
utom öppningarnas läge 
— framför allt faller i 
ögonen är uppgiften om, 
att Bauhin' s klaff är till 
sin form oval och den 
andra klaffen svagt halv- 
månformig ; man tvingas 
därvid ihågkomma Percivall' s uppfattning, att det i stället är Bauhin’ s klaff, av 
honom kallad valvula coli som är halvmånformig. 
Under tjugoårsperiodens sista år utkomma de båda Berlin lärarnes C. F. 
Müllers och ft Schwartznecker’ s lärobok i hästavel (1879), vilkens första band inne- 
håller hästens anatomi, författad av Müller ensam. Det för oss viktigaste i denna 
bok är författarens uppgifter om ileu mmynningens och kolonmunnens inbördes läge. 
Härom skrives: »Die beiden Öffnungen liegen nahe benachbart an der kleine 
Krümmung: links und oben die nach dem Dünndarme — rechts und w r eiter 
nach unten die nach dem Grimmdarme führende». I och för sig äro dessa läge- 
uppgifter behäftade med samma ofullständighet som de föregående, men de 
vinna i tydlighet genom en god figur över hästens stora tarmar, som förekom- 
mer i boken (lextfig. 4). Ett betraktande av denna figur möjliggör en säker 
tolkning av vad författaren menar med »oben» och »weiter nach unten»: med 
»oben» menas »närmare saccus ventriculiformis ». C. F. Midler’s uppfattning är så- 
Textfig. 4. C.-F. Müller-G. Schwartznecker 1879. 
