28 
Aron Westerlund 
egentlig muskel ring, utan muskelstråken nå den ifrågavarande öppningen tangen- 
tiellt, oregelbundet korsande varandra. Och dessutom är själva övergångsstället 
mellan de båda tarmdelarna understött av starka bind vävsflätor. Runt om den 
andra öppningen åter — kolonutträdet — »verlaufen die Muskelfasern circulât- und 
bildet eine Art Orbicularis (sphincter coeci)». — Också de i den ifrågavarande re 
gionen befintliga klaffarrangementen få en ganska utförlig beskrivning. Vid kolon- 
utträdet bildar slemhinnan flera kretsformigt gående höga veck, under vilka sub 
mukosan är kraftigt utvecklad. Några av muskulatur förorsakade veckbildningar 
omtalas emellertid icke. Av dessa veck tilldrager sig särskilt ett Ellenberger s 
uppmärksamhet. Detta går från saccus ventriculiformis' »proximaler Rand» och 
skjuter som en halvmåne in i densammas lumen. Försåvitt jag uppfattat skild- 
ringen rätt, eger detta veck sin bakre distala rand fri och rörlig, och häri- 
genom skulle kanske kolonöppningen kunna tillslutas. Detta veck uppfattar 
Ellenberger såsom ett »Analogon der valvula coeco-colica» . Fysiologiskt sett anses 
denna klaffbildning vara tämligen betydelselös på grund av sin allt för stora rör- 
lighet: »Die Falte ist jedoch so mobil, dass ich dieselbe nicht als eine eigentliche 
Klappe bezeichnen kann». Hos det nyfödda fölet är det emellertid mindre rörligt 
och »anscheinend halbmondförmig». — Därefter beskrives ileummynningen, som 
författaren anser påminna om orificium externum uteri. Han har sökt efter en klaff 
på detta ställe och fördenskull blåst upp och frusit blindtarmen från vuxna djur 
utan att kunna iakttaga någon. Endast på nyfödda föl förmenar han sig hava 
konstaterat ett halvmånforrnigt, fixt slemhinneveck, »deren freier Rand in das Lumen 
des Ileum sieht und die als Klappe bezeichnet werden kann». Själva inmynnings- 
stället beskrives såsom en »vorgetriebener», med längsveck försedd slemhinnetapp, 
och tillslutningen av ileumlumen sker genom ileummuskulaturens egen verksamhet. 
Kapitlet avslutas med ett mera i förbigående fällt meddelande, att mellan de båda 
öppningarna befinner sig »eine deutliche, beide scheidende Falte». 
Den i kronologien nästa avhandlingen om coecum, eventuellt hos hästen, är 
författad av Penrose (?). Avhandlingen har icke varit mig tillgänglig, men i betrak- 
tande av den korthet med vilken avhandlingen avfärdas av Ellenberger i ett senare 
arbete, torde densamma icke innehålla något nytt, som är av betydelse för denna 
skildring. — Oscar Burgi’ s (1905) avhandling om blindtarmen utgöres av ett före- 
drag och är att betrakta som ett samlingsreferat av de föreliggande undersöknin- 
garna över vertebraternas blindtarm. Författaren uppehåller sig speciellt vid häs- 
ens blindtarm och till grund för hans framställning såväl från embryologisk som 
från komparativt anatomisk synpunkt ligger Ellenberger s ovan refererade avhand- 
ling. 
Den nästa avhandling, som berör vart ämne, är författad av Ellenberger 
(1906). I densamma lämnas en liten orienterande översikt över hästblindtarmens 
anatomi, som förtjänar omnämnande. Beträffande den embryonala utvecklingen 
an märkes, att blindtarmen från början anlägges på det för alla däggdjur gemen- 
samma viset, som Ellenberger förutsätter vara bekant. Dessutom beskrives 
