Egna undersökningar. 
I det följande skall redogöras för några undersökningar över det ileo-ceko- 
koliska tarmområdet hos hästen, vilka utförts i Köpenhamn på den Kongl. Veteri- 
nær- og Landbohöjskoles avdelning för patologisk anatomi (chef: professor A. F. 
Fölger). Uppslaget till desamma fick jag genom professor Fölger’s demonstrationer 
av den ileo-ceko-koliska regionens utseende hos hästar, som dött i tarmsjukdomar, 
samt hans utredningar angående olikheter i områdets gestalt i jämförelse med för- 
hållandet hos friska djur. Undersökningens uppgift var ursprungligen den, att ur 
den mångfald olika hilder av detta område, som är känd från sektioner, söka rekon- 
struera förloppet av områdets mekaniska livsföreteelser. Det visade sig därvid 
snart, att områdets utseende hos friska djur icke var tillräckligt känt för detta syfte 
och fördenskull måste undersökningen i första hand inrikta sig på detsammas 
normal-anatomiska förhållanden. Det är den delen av undersökningen, vilkens 
resultat i det följande skola beskrivas. Professor Fölger ställde ett rikligt material 
av hästkadaver till mitt förfogande samt gav mig arbetsplats på sitt laboratorium. 
KAP. I 
Den s. k. saccus ventriculiformis ’ morfologiska karakter. 
(Härtill fig. 1—4 på tavla I.) 
Den första fråga, som upptogs till besvarande, var den ovan angivna, nämligen 
i vilket tvärsnittsplan kolonutträdet ligger i förhållande till ileuminmynningen. Den 
därvid använda tekniken var följande. Först eviskererades hela grovtarmen med 
ett meterlångt vidhängande stycke av ileum på det för Köpenhamnskolan karak- 
teristiska viset, beträffande vilket blott det anmärkes, alt de till den ileo-ceko-koliska 
regionen gående artererna grovdissekerades åt det perifera hållet, varigenom den 
artererna omgivande mesenteriala bindväven revs sönder, samt överskuros ett gott 
stycke från förgreningsstället från arteria mesenterica anterior, så nära tarmväg- 
garna som möjligt. I parentes anmärkes, att tarmen var levande och utförde lång- 
samma och kraftiga sammandragningar, följda av ännu långsammare relaxationer, 
