44 
Aron Westerlund 
tiering. Ett definitivt svar på den framkastade frågan kan naturligtvis endast vin- 
nas genom en embryologisk undersökning. 
En annan fråga, som på tal om den ileo-ceko-koliska tarmregionens allmänna 
utseende förtjänar att upptagas till diskussion, är densammas kapacitet. I de flesta 
veterinäranatomiska läro- och handböcker finnas utförliga måttuppgifter härpå. 
Redan av utredningarna i inledningen framgår, att sådana måste upptagas med 
skepsis. För att ega något värde måste de hänföra sig till något av de båda gräns- 
fallen: utpräglad stenohexi eller utpräglad evnjhexi, och dessa gränsfall ha ännu 
a. coecalis interna 
ileum 
Textfig. 10. Skematisk bild av hästens ileo-ceko-koliska tarmområde vid tänkt reklifiering, 
sett från dorsalsidan. Bilden avser att illustrera cekalarterernas förlopp. Man observere, 
att den högersidiga cekalarteren förlöper ventralt om cekum-kolon. 
icke kunnat åstadkommas. Ytterligare ett bevis på viskerala måttuppgifters olill- 
förlitlighet visas av följande exempel. På sektionssalen vid Veterinär- og Landbo- 
höjskolen obducerades en gång en tetanushäst, som dött i s. k. aspirationspnev- 
moni, efter en långvarig svältperiod. Det var en särdeles stor häst, men det oaktat 
visade sig den s. k. blindtarmen mycket liten såväl i längd som omkrets. Musku- 
laris var betydligt tjockare än vanligt. Tarminnehållet, ytterst sparsamt, bestod 
huvudsakligen av vätska, men tarmen var icke sammanfallen utan hade tämligen 
spända väggar och aktuellt lumen. Spänningen åstadkoms därav, att tarmen var 
gasfylld. Tarmen spolades som vanligt från vattenledningen — med en gummi- 
slang inpraktiserad i collum coli. Under spolningen, som skedde med Jångsamt 
