Om hästens ileo-ceko-koliska tarmområde 
45 
ökande tryck, förlängde och vidgade sig tarmen kollossalt och antog slutligen de 
dimensioner, som man kunnat vänta på grund av hästens storlek. 
KAP. IV. 
Vidare studier av muskelarkitekturen i caput et collum coli. 
(Härtill tigg. 8—12; tavla IV och V) 
Som ovan framhållits, är det utseende, som en döende eller död tarmregion 
eger, att betrakta som fullständigt vanställt i jämförelse med tarmregionens ut- 
seende hos det levande djuret. Denna karrikatur förutsätter jag till stor del vara 
förorsakad av, att tarmens glatta muskulatur sammandragit sig till en överdriven 
kortinställning, vilken uppkommit på grund av den utomordentligt starka retning, 
som avdöendet innebär. Ett studium av tarmens glatta muskulatur och därpå grun- 
dade överläggningar angående de formförändringar, som kunnat tänkas uppstå 
genom denna muskulaturs kortinställning l’esp. långinställning, torde kunna giva 
fingervisningar för en approximativ rekonstruktion av tarmregionens gestalter intro 
vitam. På redogörelsen för de ileo-ceko-koliska tarmregionens allmänna utseende, 
som på grund av densammas stora formvariabilitet blott kan bli mvcket summarisk, 
följer nu en mer utförlig beskrivning av densammas muskulära byggnad, vilken i 
sina huvuddrag visar sig tämligen konstant. Beskrivningen hänför sig endast till 
sådana element, vilkas betvdelse för formbildningen ligger klar. En minutiös 
undersökning av alla muskulära detaljer i den nämnda regionen får anstå till ett 
senare tillfälle. 
Den ileo-ceko-koliska regionens longitudinella muskulatur är koncentrerad 
till längsgående muskelband, s. k. tenier, mellan vilka den övriga longitudinella 
muskulaturen är mer eller mindre reducerad. De bäst utvecklade av dessa tenier äro 
de, som löpa längs regionens mediala och laterala ytor innanför de ovan beskrivna 
längsgående mesenteriestråken: mesenterium coeci sinistrum och mesenteriam 
coeco-colicum. På större delen av regionens blindtarmdel äro dessa tenier att be- 
trakta som bindvävsstråk med sparsamt inlagrade muskelceller, vilka i hela sin 
bredd adhérera till tarmväggen. Ett stycke apikalt om ileums inmynnning börja 
emellertid de muskulära elementen bli talrikare och samtidigt lösgör sig teniens 
ena rand från tarmväggen (se fig. 8; tavla IV).' Muskelcellerna samla sig i denna 
fria rand, som vetter åt kolonhuvudets konkava sida (veterinäranatomernas cnrva- 
tura minor), till en veritabel muskelbunt, förbunden med tarmväggen endast genom 
en bindvävshinna med inlagrade fåtaliga tvärsgående muskelstråk, vilka förlora sig 
i tarmens cirkulära muskellager (se fig. 9; tavla IV). Bindvävshinnan skulle lämp- 
ligen kunna kallas ett mesomyium, eftersom den uppbär den nämnda muskelbunten 
ungefär på samma sätt som ett mesenterium uppbär en tarm. Sin största höjd 
når mesomyiet ett stycke antiapikalt om ileuminmynningen, där det vänstersidiga 
hos en medelstor häst kan bli uppemot en decimeter högt. Det högersidiga (se 
