50 
Aron Westerlund 
radiell riktning. Om detta ringmuskellager tankes i fullständig långinställning, 
torde den ileo-ceko-koliska regionen ha det utseende, som omstående skematiska 
figur (textfig. 15) utvisar, på vilken ringmuskelstråkens riktning angives. Om de 
båda på figuren kraftigare markerade stråken inställa sig kortare än de övriga, 
kommer collum att ytterligare dragas upp mot caput och samtidigt kommer detta 
att bukta ut till en väl markerad blindsäck. I allmänhet torde denna elektiva kort- 
inställning icke drabba ensamt de båda på figuren angivna muskelknippena utan 
också träffa andra, skilda emellertid från dessa och sinsemellan av områden, där 
långinställningen mera bevarat sig. Resultatet härav blir uppkomsten av flera 
rynkformiga biutbuktningar, vilka i regel ligga dolda under den stora säcklika 
huvudutbuktningen, men som särdeles tydligt framkomma på tvärssnitt av rigidi- 
fierade preparat. Avskäras på en icke fixerad tarm dessa kraftigare utvecklade 
muskelbuntar på ett flertal ställen och en tänjning utövas i deras längsriktning, för- 
svinna mer eller mindre fullständigt den säcklika större utbuktningen såväl som 
de mindre rynkformiga, och man får en nära nog kontinuerlig övergång av caput 
i collum. Ett på sådant sätt framställt preparat med både längs- och ringmuskula- 
tur överskuren, men med bibehållen submukosa är i själva verket ingenting annat 
än ett Cruveilhier' skt tarmpreparat, varom jag i inledningen talade. Den innanför 
submukosan varande mukosan är nämligen så flexibel, att den knappas torde ha 
något inflytande på regionens form. Det framhålles såsom något särskilt anmärk- 
ningsvärt, att ett enligt Cruveihier framställt preparat av det ileo-ceko-koliska 
tarmområdet hos hästen till sin form erinrar om samma region hos noshörningen. 
Kortinställningen av de förutnämnda, på figuren markerade muskelstråken 
påverkar också collum' 1 s lumen. Från att i en utpräglat evryhektisk tarm ha varit 
mer eller mindre runt, blir det genom stråken kortinställning elliptiskt eller spring- 
formigt (se fig. 11; tavla VI med springan ställd på tvärs i förhållande till tarmens 
sagittalplan. Om man på ett härdat och rigidifierat preparat inifrån bortdissekerar 
mukosan och submukosan, finner man de nämnda muskelknippena som tvenne 
vallar eller läppar, som begränsa den nämnda springan, för vilken benämningen 
aditus colli föreslagits. Muskelknipporna sammanlöpa vid springans båda gipor 
och kunna följas åt sidorna till teniernas insertionssköldar. Detta ringmuskel- 
system, som är att uppfatta som en orbicularis, är det väl, som i den veterinär- 
anatomiska litteraturen fått namnet sphincter coeco-colicus och som åtminstone efter 
döden kan åstadkomma en fullständig avstängning av passagen mellan caput och 
collum. Fortskrider de nämnda muskelstråkens kortinställning ännu längre, kan 
springan avsevärt förkortas, så att lumen åter blir mer eller mindre runt och aditus- 
ocklusionen än mer accentuerad (se fig. 12, tavla V). Ett understödjande moment 
härvid utgör es av en excessiv kortinställning av collum' s hela ringmuskellager, var- 
igenom densammas lumen blir fullständigt potentiellt. Huruvida hela detta 
muskulära system någonsin under livet kan åstadkomma den kända postmortala 
ad/tusblockaden och uppehålla denna blockad någon längre tid, är fullständigt 
obekant. Det är emellertid utan vidare ingalunda givet att så sker, om man besin- 
