II. 
Det ileo-ceko-koliska tarmområdets embryologi. 
Historik och speciell frågeställning. 
Om den embryonala utvecklingen av hästens tarmkanal förekommer så gott 
som ingenting i literaturen. Det som finns, inskränker sig huvudsakligen till korta 
läroboksnotiser, i vilka man i allmänhet utan förbehåll överflyttar på den ekvina 
embryologien de resultat, till vilka man kommit vid studium av homo- foster. 
Ellenberger skisserar i sin och Scheiinert’s lärobok (1910) hästens enterogenes 
ungefär som följer. Samtidigt med sin avsnöring från gulsäcken antager embryot 
formen av en ihålig cylinder med dubbla väggar, som längs ett dorsalt långsträckt 
område sammanhänga med varandra. Den inre väggen, den primitiva tarmväggen, 
blir till ett rör med blinda ändar, vilket på ett ställe på ventralsidan har en öppning 
»Nabelöffnung», varigenom tarmväggen övergår i gulblåsstjälken och gulblåsan. 
Tarmkanalen blir således »gewissermassen am Nabel fixiert». Med tiden försvinner 
emellertid tarmkanalens förbindelse med gulblåsan och ventrala kroppsväggen, 
men i kroppsväggens navelöppning ligger ännu den s. k. primitiva tarmslyngans 
omböjningsställe. Denna slynga består av en nedåtgående och en uppåtgående gren. 
Från denna senare utknoppar en tapp, cekumanlaget, som avdelar slyngan i en 
tunntarmdel och en tjocktarmdel. När tarmarna sedermera tillväxa i längd, rullar 
tarmslyngan ihop sig i spiral, och skulle nu till följd av utrymmesbrist, som påstås 
förorsakas av leverns kraftiga volumökning, pressa sig ut i navelsträngens celom. 
Härigenom uppkommer det s. k. embryonala navelbråcket. Tarmspiralen blir allt 
tätare, men då på grund av bukväggens tillväxt utrymmet inne i bukhålan blir 
bättre, intager tarmslyngan åter sin ursprungliga plats. Hittills torde utvecklingen 
förlöpa ungefär likartat genom hela däggdjursserien. Men den vidare omform- 
ningen av tarmkanalen och de därvid inträdande lägeförändringarna anses emel- 
lertid vara »ganz verschieden nach der Tierart und noch nicht zweifelsfrei festge- 
stellt». Av de båda figurer, som äro fogade till skildringen, synes framgå, att den 
omtalade spiralformiga inrullningen av primitivslyngan kan drabba både jejuno- 
ileum som hos en katt, och kolon som hos svin. — De mest anmärkningsvärda 
