Aron Westerlund 
mänt rådande uppfattning har ovan visats vara felaktig, då det gäller det fullvuxna 
djuret. En kritisk granskning av Ellenberger ' s undersökning ger också vid handen, 
att det däri framförda embryologiska beviset för riktigheten av den veterinära tolk- 
ningen alldeles icke är bindande. Ellenberger ’ s uppfattning står och faller näm- 
ligen med möjligheten att skarpt avgränsa den ovan omtalade nytillväxtzonen ål 
kolonhållet till. En sådan möjlighet torde dock — med tanke på de tekniska hjälp- 
medel, som den tiden stodo till buds, — stai*kt kunna ifrågasättas. Det ligger i 
själva verket närmare till hands att antaga, att den nya tillväxtzonen till allra största 
delen är belägen i kolonväggen och endast en del av densamma griper över på ce- 
kum. Detta antagande förefaller rimligare, i synnerhet om man besinnar de svå- 
righeter, som alltid vidlåda ett försök att skarpt avgränsa ett snabbt tillväxande 
embryonalt parti av samma histologiska byggnad som omgivningen. 
Det skall emellertid medgivas, att det avgörande beviset för det framställda 
antagandet endast kan vinnas genom detaljerade undersökningar av den intresse- 
rade tarmregionen på ett flertal fosterstadier. Men samtidigt måste det fasthållas, 
att Ellenberger ’ s embryologiska undersökning alldeles icke lämnat något bevis för 
den motsatta uppfattningen. 
Av stort intresse för denna undersökning är en halvskematisk bild över stor- 
tarmarna från ett hästfoster av något över 3 cm’s längd, vilken bild förekommer 
i professor Paul Martin’s ovan citerade lärobok (1915). Se ovanstående figur (textfig. 
19). En utförlig beskrivning av densamma saknas emellertid tyvärr, och i betrak- 
tande av preparatets litenhet och teckningens skematiska form kan den icke göra 
anspråk på att återgiva sifusförhållandena. Det säges också uttrycklgen, att situs 
blivit förändrat: »auf der Abbildung ist der. Blinddarm zur besseren Uebersicht et- 
was nach rechts verschoben.» Vad som på figuren genast faller i ögonen, är att 
ileum inmynnar i cekumkolon från lateralsidan och icke kraniomedialt ifrån som 
ColoD-transversum 
Textfig. 19. Ur Martin’s lärobok (1915). 
