Om hästens ileo-ceko-koliska larmområde 
67 
navelsträngen och — att döma av det stora hålet i fostrets bukvägg — även en 
del av denna följt med vid avslitningen. Endast hålets kaudala begränsning är 
naturlig; urachus, som ett stycke perifert är bibehållen, torde genom sin större 
hållfasthet ha förhindrat ödeläggelsen också av hålets bakre kontur. 
Detta våldsamma ingrepp har naturligtvis medfört en serie svåra skador för 
fostrets abdominala organ, och det är framför allt, arteria omphalo-mesenterica 
och vena vitellina, som härvid kunna väntas vara värst medfarna. De visa sig 
också vara avslitna; arteren har brustit ganska långt perifert, så att dess nu fria 
ända hänger ut ett stycke genom det nämnda förstorade navelhålet; venens brist- 
ning har skett betydlig thögre dorsalt, inne i bukhålan; densammas centrala stump 
har icke påvisats. — Kärlen äro emellertid icke de enda organ, som påverkats av 
navelsträngens avslitning. Också hela den del av tarmkanalen, som genom 
mesenterier är förbunden med arteria omphalo-mesenterica, har säkerligen genom 
den starka tänjning av densamma, som föregick bristningen, blivit utsatt för svåra 
rubbningar med hänsyn såväl till de allmänna topografiska förhållandena som till 
de olika tarmavsnittens formkarakter. Ett förhållande, på vilket professor Bro- 
man gjort mig uppmärksam, förtjänar i detta sammanhang att omtalas. Då kärlet 
efter bristningen strävade att återtaga sin ursprungliga längd, är det möjligt, att 
detta strävande förverkligats på ett överdrivet sätt, så att kärlet slungats längre in 
i bukhålan än vitalt. Detta kan ha haft till följd, att normalt extra-abdominala 
tarmdelar efter kärlets och navelsträngens bristning rejicerats in i bukhålan genom 
det förstorade navelhålet och att således en prematur reposition av fysiologiskt 
herniala tarmdelar kommit till stånd. Dessutom har man rätt att misstänka, att 
tarmflexurer, som icke funnits normalt, utbildat sig genom denna rejektion eller 
åtminstone blivit mera uttalade, om de funnits. Att verkligen en total dislokation 
av hela bukhålans innehåll ägt rum, bestyrkes därav, att ner i det nämnda navel- 
hålet ha flikar av levern neddragits, vilka vid rejektionen icke hunnit undvika 
nog hastigt in i bukhålan igen, utan kilats fast i hålet genom blindtarmen och 
ileum. — Icke enbart totalbilden av de abdominala viskera har genom den oför- 
siktiga preparationen påverkats, också speciella delar av tarmkanalen äro lederade. 
Så äro både större delen av blindtarmen och ett stycke av ileum avslitna och ha 
gått förlorade. För cekums vidkommande får detta förhållande sin förklaring 
av, att cekalspetsen — som framgår av det närmast större stadiet — fortfarande 
står i förbindelse med delar, som införlivats med navelsträngen; vad ileum be- 
träffar märkes, att dess terminalaste portion fortfarande finnes kvar, så att inmyn- 
ningen i cekum-kolon är bevarad. 
Av det sagda framgår, att det ifrågavarande embryot är avsevärt molesterat, 
och att de skador, för vilka det utsatts, drabba områden, som äro kardinala för 
denna undersökning. Det kan fördenskull synas gagnlöst att offra en detaljerad 
beskrivning på ett så illa medfaret material. Hade detta embryot varit det enda, 
som stått mig till buds, hade en sådan invändning med fog kunnat framställas. 
Det visar sig emellertid, att det närmast större stadiet i min samling (3,? cm) ut 
