Om hästens ileo-ceko-koliska tarmområde 
71 
sida. Det framhålles särskilt, att den ifrågavarande krösgrenen icke ansluter sig 
till flexura secunda’s konvexitet. Flexuren kommer således att till synes ligga 
fri utan mesenterialförbindelse. Denna omständighet såväl som den, att kröset 
går till 1 höger om flexuren, ger oss möjlighet att i ett senare stadium identifiera 
denna kolonkrök. — De laterala krösgrenarnas anslutning till initialkolon och 
cekum försiggår så, att deras kraniodorsala rand sammanväxer med tarmväggen, 
medan den kaudo-ventrala är fri. (Se textfigg. 24 och 25 och fig. 19 på tavla VIII.) 
Dessa båda, kraftigt utvecklade och i ögonen fallande laterala krös äro att 
uppfatta som i första hand blindtarmens egna upphängningsband, åt vilka förden- 
skull ges benämningen mesotyphla propria. Det närmare till hands liggande, ehuru 
språkligt mer misslyckade namnet mesocoecum har av veterinäranatomerna reser- 
verats för en annan bildning hos det utvecklade djuret. 
Mesodermet. 
En histologisk undersökning av den ileo-ceko-koliska regionens mesoderm är 
på grund av materialets dåliga fixering föga givande. Blott det har konstaterats, 
att en utdifferentiering av det cirkulära muskellagret i eekum-kolon tydligen endast 
håller på att utbildas, medan densamma i ileum kommit längre. Det förtjänar på- 
pekas, att denna utdifferentiering uppträder betydligt närmare lumen än det i sta- 
dium I och II omnämnda avskiljandet av ett celltätare barkskikt. Vid jämförelse 
mellan tarmmesodermets histologi hos dessa båda stadier med förhållandet hos det 
nu ifrågavarande kan den förmodan uppstå, att utdifferentieririgen av de myogena 
elementen i hästtarmen ursprungligen sker i ett ytligt barklager, utanför vilket 
ännu odifferentierad celler fortsätta att utveckla sig. På grund av att mellanlig- 
gande stadier icke äro tillgängliga, kan denna förmodan icke värderas. 
Alldenstund tunica propria är väl bibehållen, har regionens mesodermlumen 
kunnat göras till föremål för särskilda studier. I alla i regionen ingående tarm- 
delarna utvisar detta lumen en slät yta. 
Ileuminmynningen i eekum-kolon försiggår på sådant sätt, att de laterala och 
apikala delarna av ileumänden bukta sig in i cekum-kolons lumen så att orificium 
ilei kommer att apikalt begränsas av en tydlig svulst. Den torde vara att betrakta 
som en artefakt. 
Efter mottagandet av ileum vidgar sig kolonlumen avsevärt, så att en rymlig, 
från sidorna tillplattad hålighet bildas. Densammas tvärsnitt blir således elliptiskt 
med sin största kranio-kaudalt riktade längsaxel belägen ungefär i flexura coli 
prima. Denna flexurs kraniala vägg är betydligt tjockare än den kaudala. Omedel- 
bar apikalt förtränges lumen på ett kort område för att ungefär i flexura secunda 
åter vidga sig. I förträngningen antager tarmen runt tvärsnitt, som i fortsätt- 
ningen bevaras. 
