Optiskt aktiva aaj-dimetylglutarsyror 
11 
Någon avgjord regelbundenhet beträffande smältpunkterna för de samman- 
nörande isomererna i dessa tabeller står knappast att finna. Visserligen smälta 
samtliga racemsubstanser (= transformer) i Tabell II högre än motsvarande meso- 
föreningar (= cisformer), vilket dock antagligen sammanhänger därmed, att cis- 
transisomerer med ytterst få kända undantag bruka visa detta förhållande, ty av 
racemformerna i Tabell I ha icke ens hälften högre smältpunkt än mesoformerna 
(och av de 5 syrnm. substituerade bernstensyrorna t. o. m. blott en enda, nämligen 
vinsyran). — Racemformerna ha i allmänhet högre smältpunkt än motsvarande 
optiska antipoder, dock bilda n:r 4, 9 och 10 i Tabell I, n:r 5 i Tabell II undantag, 
varjämte de nämnda isomererna i Tabell II, n:r 4 ha samma smältpunkt. — Meso- 
föreningarna visa än högre, än lägre smältpunkt än antipoderna. — Anmärkas må 
ytterligare, att vid dimetyl-bernstensyra racemformen smälter lägre, vid dimetyl- 
glutarsyra högre, men vid dimetyl-adipinsyra återigen lägre än mësoformen h 
Av de i tabellerna upptagna syrorna äro naturligtvis även en del symmetriska 
derivat, såsom salter, estrar och anhydrider utredda med avseende på racem- och 
mesoform, och då därjämte åtskilliga andra hithörande fall äro kända, t. ex. den 
nämnda isohydrobenzoinen, erytrit och de i not 2 (och 5) på sid. 8 angivna ämnena, 
så kan den lucka, som V. Meyer 1890 anmärkte på och som A. Werner ännu 1913 
vid publicerandet av dimetylbern sten syrans uppdelning ansåg förefinnas 1 2 3 , numera 
anses vara väl fylld. Något tvivel på riktigheten av van’t Hoffs och Le Bels för- 
klaringar över orsaken till isomerien vid dessa substanser kan därför icke längre 
råda, även om de i aktiva former bekanta föreningarna av denna typ utgöra blott 
en liten del av samtliga kända hithörande ämnen och i jämförelse med antalet 
uppdelade substanser med 1 asymmetrisk kolatom fortfarande äro anmärkningsvärt 
fåtaliga. 
1 I sin Lehrbuch der Stereochemie, sid. 85 (1904), skriver A. Werner: »In Bezug auf die 
Schmelzpunkte ist aber das Merkwürdige zu konstatieren, dass in den Fällen, in denen die optische 
Aktivität klein ist, zwischen den Schmelzpunkten der Anti- und Paraformen und denjenigen der 
aktiven Komponenten und der Antiformen nur kleine Unterschiede bestehen. — Es scheint dies 
darauf hinzudeuten, dass die Grösse des optischen Gegensatzes gewissermassen auch in bestimmtem 
Grade als Mass des chemischen Gegensatzes gelten kann, welch letzterer sich in der Fähigkeit 
zur Bildung wohlcharakterisierter racemischer Verbindungen ausdrückt». — - Då den spec, vridningen 
ofta är i mycket hög grad beroende av lösningsmedlet, koncentrationen m. m. — varför den icke 
heller medtägits i tabellerna — , är det vanskligt att yttra sig om detta påstående. Anmärkas må 
dock, att för dimetylbernstensyra erhållits [a] = blott c:a 8° och för dimetyl-adipinsyra c:a 30°, 
medan å andra sidan tiodilaktylsyra givit [a] = c:a 190° och disulfidbernstensyra c:a 290°. 
3 Omdömet grundades visserligen på en något mager statistik, i det att Werner som dit- 
tills uppdelade substanser endast anförde isohydrobenzoin, dimetyladipinsyra och dibrombern- 
stensyra. 
