28 
Elof Möller 
2. Negativa försök med cinkonin, cinkonidin och morfin. 
Då det sålunda icke lyckades att erhålla en fullständig uppdelning av racem- 
dimetylglutarsyran ined hjälp av stryknin, gällde det att finna en bas, som i mot- 
sats till stryknin gav det svårlösligare saltet med vänstersyran. Nu är det ett sedan 
länge känt faktum — som för övrikt lätt kan iakttagas vid granskning av en ta- 
bell över med baser uppdelade syror — , att de mest användbara alkaloiderna i sitt 
förhållande till racemsyror kunna delas i två klasser, av vilka den ena (I) omfattar 
kinin, stryknin och brucin, den andra (II) cinkonin, cinkonidin och morfin. I regel 
bruka de till klass I hörande baserna ge svårlösligt salt med en och samma anti- 
pod av en syra, medan alkaloiderna av klass II ge svårlösligt salt med den andra 
antipoden, varigenom även denna ofta kan erhållas i rent tillstånd. Enär jag vid 
det nyss beskrivna arbetet med stryknin funnit det svårlösligaste saltet innehålla 
högersyran, gjordes därför nu uppdelningsförsök med de till klass II hörande alka- 
loiderna. Härvid blandades alltid liksom i avd. 1 bas och syra i ekvimolekylära 
mängder, varigenom alltså sura salter borde bildas. 
Försök med cinkonin: 0,800 gr. syra ( 1 / 2 oo moi) löstes i litet vatten, varpå tillsattes 
1,470 gr. cinkonin (V 200 moi) och därpå alkohol, tills lösning erhölls. Efter ett par 
dagar uppstodo två skikt, och efter hand övergick alltsamman till en ljusbrun, gummi- 
artad massa. Någon kristallisation inträdde icke trots skrapningar, behandling med 
olika lösningsmedel, temperaturförändringar o. s. v. 
Försök med cinkonidin: 0,400 gr. syra ( 1 /400 moi) löstes genom lindrig uppvärmning 
i 4 gr. vatten, varpå 0,735 gr. cinkonidin ( 1 /ioo moi) tillsattes. Då denna icke föreföll 
att märkbart påverkas, bereddes en lösning genom tillsats av 2 gr. alkohol. Vid fri- 
villig indunstning erhölls även här en gummiartad rest. I denna uppträdde visserligen 
efter ett par dagar några få små hår- eller nålformiga kristaller, men olika försök att 
väsentligen öka dessas mängd på bekostnad av den övriga massan visade sig fåfänga. 
Försök med morfin: 0,400 gr. syra ( 1 /4oo moi) försattes med 2 gr, vatten och 0,758 
gr. morfin (*/* 00 moi), varvid lösning erhölls. Då denna frivilligt avdunstat nästan till 
torrhet, uppkommo en del strålformigt anordnade små klara kristaller, inbäddade i en 
seg massa. Sedan denna genom tilisats av litet vatten blivit mera lättflytande, avsögos 
0,35 gr., ur vilka syran på vanligt sätt erhölls genom tillsats av svavelsyra och utskak- 
ning med eter. Av syran löstes 0,08 gr. i 4 ccm vatten. Lösningen visade i 1-dm. 
rör icke spår till vridning, och i varje fall kristalliserade substansen så dåligt, att vi- 
dare uppdelningsförsök med denna bas uppgåvos såsom lönlösa. 
3. Negativt försök även med kinin. 
Enär det sålunda ej lyckats att uppdela syran med de till klass II hörande 
alkaloiderna, upptogos åter försöken med baserna av klass I i den (visserligen svaga) 
förhoppningen, att vid någon av dessa löslighetsförhållandena vid syrans salter skulle 
ligga så gynnsamt, att även det vänstersyrade saltet, ehuru förmodligen liksom vid 
stryknin det lättlösligare, möjligen skulle kunna erhållas i rent tillstånd. Såsom 
framgår av avd. 4, lyckades detta i själva verket vid brucin. 
