Optiskt aktiva aaj-dimetylglutarsyror 
33 
molekylära mängden, 0,476 gr., d-syra ur sura strykninsaltet (avd. 1). Någon fällning 
uppkom icke strax, men vid lindrig avdunstning av en droppe av lösningen på urglas 
erhölls små vita, korta nålar. Vid ympning med dessa i den återstående lösningen 
uppkom en mycket obetydlig fällning, varför saltets löslighet, under förutsättning att 
detta är kristallvattenfritt, kan skattas till ungefär 10 på 100. Vid frivillig avdunst- 
ning erhållos nära 10 mm. långa, strålformigt hopvuxna, klara, långd ragna kristaller av 
tydlig trådig struktur. Av dessa avsögos 0,66 gr. av smpt. 157 — 158°, och filtratet fick 
indunsta till fullständig torrhet, varvid avskildes kristaller av samma utseende som förut 
och av samma smpt 157 — 158°. För att vinna en föreställning om saltets löslighet vid 
högre temperatur och därjämte avgöra, om det tål omkristallisation ur varmt vatten, 
försattes de nämnda 0,66 gr. salt med 2,6 gr. vatten, och blandningen hölls i 2 timmar 
vid 50°, varvid icke ens hälften av saltet tycktes lösas, därpå i 2 timmar vid 70°, då 
lösning med svårighet erhölls, och slutligen 1 timme i kokande vattenbad, varunder 
det avdunstade vattnet ersattes. Efter avsvalning tillsattes 5-n svavelsyra i överskott. 
Syran extraherades med eter och visade smältpunkten 77—78°. 
0,3257 gr. syra, lösta i vatten till 8,00 ccm, visade i 1-dm. rör = -)- 1° 37' ; 
[<= + 39,7°. 
Då dessa resultat stämde ganska väl med de högsta förut erhållna värdena på 
syrans smpt och vridning, tycktes det icke vara någon risk att omkristallisera saltet 
ens ur kokhett vatten. 
b. Salt av d-bas med d-syra. På liknande sätt som i a bereddes en lösning i 8 
gr. vatten av 0,360 gr. d-bas och 0,476 gr. d-syra. Små kristaller av saltet erhöllos lätt 
på ett urglas, och dessa voro betydligt lättlösligare än av nyssnämnda salt. Först då 
lösningens vikt uppgick till blott 4,2 gr., lyckades det att ympa denna. Om saltet an- 
tages kristallvattenfritt, kan dess löslighet vid rumstemperatur härav skattas till c:a 25 
på 100. Kristallerna voro i yttre hänseende påfallande lika de föregående, men löstes 
fortare och smälte åtskilligt lägre, nämligen vid 144 — 145°. 
c. Salt av d-bas med l-syra. I 8 gr. vatten blandades 0,346 gr. d-bas med 0,467 
gr. syra av [a]20 '=■ — 24,3° (framställd ur det sura strykninsaltet). Vid avdunstning 
avsatte sig kristaller av i a nämnt utseende. Då blott en ringa mängd lösning åter- 
stod, tillsattes ett par ccm vatten, varpå de olösta kristallerna avsögos efter ett par 
minuter. Dessa vägde 0,40 gr. och smälte vid 157 — 158°, alltså vid samma temperatur- 
som den optiska antipoden i a. Den på vanligt sätt frigjorda syran smälte något 
oskarpt vid 75 — 76°. 
0,2077 gr. syra, lösta i vatten till 8,00 ccm, visade i 1-dm. rör a^ 0 == — 1° 2'; 
[a]20 = _ 39,8°. 
Då syrans spec, vridning alltså ökats från — 24,3° till — 39,8°, visade detta för- 
sök, att fenetylamin kan användas Jör uppdelning av syran. 
Vid rumstemperatur blandades 8,97 gr. d- fenetylamin med ekvimolekylära 
mängden syra, 11,86 gr., av smpt 139 — 140° i 43 gr. vatten, d. v. s, något över 
dubbla vikten mot beräknad mängd surt salt (vattenfritt), då det d-syrade saltet nätt 
och jämt borde stanna i lösningen. Härvid uppvärmdes massan av sig själv ett 
par 10-tal grader, och redan efter några minuter, innan all syra ännu lösts, avskil- 
des små bollar av hopvuxna, nålformiga kristaller. Efter 18 timmar avsögs fäll- 
ningen, som lufttorr vägde 6,46 gr. och alltså utgjorde nära 2 /3 av beräknad mängd 
salt, förutsatt att detta kristalliserar utan vatten. 
En del av fällningen, 0,54 gr., försattes med överskott av 2,6 -n svavelsyra, och 
lösningen utskakades 3 gånger med ungefär dubbla volymen eter. Härvid erhölls 
0,306 gr. syra (ber. 0,307) gr. ur kristallvattenfritt salt), som smälte ner vid c:a 73° 
men blev klar först vid 97°. 
5 
