Optiskt aktiva ao^-dimetylglutarsyror 
35 
Då den rena högersyrans spec, yridning enligt föregående undersökningar 
tycktes uppgå till c:a 40°, borde den nu erhållna syran alltså till hälften utgöras ay 
racemformen. Enär de aktiva komponenterna förefallit att vara mycket lättlösligare 
än denna 1 , gjordes följande försök att genom behandling av blandningen med en 
ringa mängd vatten lösa ut en syra av större aktivitet. De nämnda 7,68 gr. syra 
omrördes med 15,0 gr. vatten. Sedan blandningen fått stå 4 timmar vid 20°, av- 
sögs en syra, som lufttorr vägde 3,78 gr. och smälte oskarpt vid 128—137°. Vid 
filtratets indunstning erhölls resterande 3,90 gr. av smpt 60—90°. 0,3194 gr. av 
denna, lösta i vatten till 4,20 ccm, visade i 1-dm. rör a^i = -)— 2° 7' ; [a]|J = -|- 27,8°. 
Genom behandlingen med vatten hade alltså verkligen en betydligt starkare aktiv 
syra erhållits. Visserligen kunde man på grund av racemsyrans ringa löslighet ha 
väntat sig en ännu större vridning, men därvid är att märka, att den mesosyra, 
som eventuellt förorenade den för uppdelningsförsöket ursprungligen använda racem- 
formeu, troligen till hela sin mängd måste uppträda just här. 
De ovannämnda 3,90 gr. syra av [a]^ 1 = -f- 27,8° löstes i 15,0 gr. vatten, varpå 
ekvimolekylära mängden, 2,95 gr., 1-fenetylamin tillsattes. Härvid iakttogs en lindrig 
uppvärmning, och efter ett par minuter erhölls en tjock gröt av kristaller. Efter 
18 timmar avsögs saltet, som lufttorrt vägde 4,19 gr. och smälte vid 153 — 155°. 
Vid omkristallisation i 15,0 gr. vatten erhölls 2,78 gr. torrt salt av smpt 156 — 158°. 
Ur 2,00 gr. av dessa framställdes 1,14 gr. syra av smpt 75 — 77°. 
0,3553 gr., lösta i vatten till 4,20 ccm, visade i 1-dm. rör a^=-f3°18'; 
[< = + 39,0°. 
Analys å lufttorrt salt: 
Substansen förlorade ej i vikt i exsiccator över svavelsyra. 
0,2465 gr. substans gåvo 10,68 ccm N 2 vid 15° och 759 mm. 
0,2562 » » förbrukade 10,46 ccm 0,0878-rc baryt. 
Ber. för C 8 H n N, C 7 H 12 0 4 = 281,3 Funnet 
N 4,98 5,04 °/o 
Ekv. vikt 281,3 279. 
Med hjälp av fenetylamin har sålunda erhållits aktiv syra av åtminstone i 
det närmaste samma specifika vridning (39,6 och 39,0°) som de ur brucinsalterna 
framställda syrorna visat (39,8 och 39,9°). Däremot är smältpunkten åtskilligt lägre 
och ej så skarp samt tyckes, då den nått c:a 77°, icke nämnvärt kunna höjas genom 
omkristalliseringar av saltet. För att ytterligare bekräfta detta sakförhållande kan 
anföras några siffror från ett annat försök: av ett d-fenetylaminsalt, vars ingående 
syra var vänstervridande och visade oskarp smpt 76 — 78°, löstes c:a 22 gr. i 2,5 
gånger dess vikt vatten på 2 à 3 min. vid 100°, varpå lösningen genast avkyldes 
1 Racemsyrans löslighet uppgives av K. Auweks och J. F. Thokpe, Liebigs Ann., 285, 324 
(1895) till 4,4 på 100 vid 17°, 5,6 på 100 vid 25° (medelvärden). 
