46 
Elof Möller 
och erhölls likaledes först vid indunstning till torrhet som ett vitt, ytterst lättlösligt 
pulver. — Neutrala bariumsaltet, erhållet vid flera titreringar på aktiv syra, kristal- 
liserar också först vid intorkning och då vanligen som solfjäderformigt anordnade, 
sidenglänsande nålar. — Sura bariumsaltet , som framställdes i vattenlösning av syra 
och titrerad baryt i beräknad mängd, intorkade till en hård, gummiliknande 
massa. 
Vridningsbestämning på surt bariumsalt. 0,2319 gr. d-syra försattes med beräknd 
mängd, 16,50 ccm, 0,0878 -n baryt, och volymen utfylldes med vatten till 18,00 ccm. 
Lösningen visade i 2,2-dm. rör aj* = -(- 0°50'. Vridningen ändrades ej under 16 
timmar vid rumstemperatur. — Till 10 ccm av lösningen sattes 10 ccm vatten. 
Den nya lösningen visade a 1 ^ = 0°26', alltså inom felgränserna hälften mot den 
dubbelt så starka lösuingen. 
Vridningsbestämning på neutralt bariumsalt. 0,1160 gr. d-syra försattes med 
beräknad mängd, 16,50 ccm, 0,0878-w baryt, och volymen utfylldes med vatten till 
18,00 ccm. Lösningen visade i 2,2-dm. rör vid 18° icke någon märkbar vridning. 
Efter några dagar frigjordes syran ur lösningen genom tillsats av svavelsyra och 
utskakning med eter. Den föreföll icke att ha förändrats, och smältpunkten be- 
fanns vara 79°. Någon racemisering eller omvandling till mesosyra hade alltså icke 
ägt rum, och syrans tvåvärda anion är alltså praktiskt taget inaktiv. — - 0,145 gr. 
torrt bariumsalt, erhållet vid titreringar på den högervridande syran, löstes i vatten 
till 4,20 ccm. Även denna lösning, som undersöktes i 1-dm. rör vid 18°, befanns 
inaktiv, möjligen dock högst 2' vänstervridande. — Om saltet varit lösligt i något 
icke ioniserande lösningsmedel, kunde man väntat en vridning, som på grund av 
ringslutningen kanske skulle varit ganska betydande och möjligen motsatt den i 
i saltet ingående syran. Emellertid visade sig saltet vara så gott som olösligt i 
metyl- och etylalkohol, aceton, ättiketer m. fl. organiska lösningsmedel. 
Racemsyra ur antipoderna. Till en lösning av 0,1021 gr. ren d-syra i 1,00 gr. 
vatten sattes vid 18° 0,1021 gr. ren 1-syra, löst och utspolad med inalles 1,00 gr. 
vatten. Då racemsyrans löslighet vid rumstemperatur är c:a 5 på 100 \ borde 
alltså ungefär hälften falla ut. Små vita kristaller uppkommo omedelbart, och 
efter 4 timmar erhölls vid avsugning 0,116 gr. syra av smpt 142,5 — 143,5°. 
0,0734 gr. syra förbrukade 10,42 ccm. 0,0878-n baryt (fenolftalein). 
Ber. för 0,H 12 0 4 — 160,1 Funnet 
Ekv.-vikt 80,1 80,2 
Ur filtratet avskildes racemsyran vid indunstning till torrhet i klara kristaller 
av känd typ. Även dessa visade smpten 142,5 — 143,6°, som med ett par grader 
överstiger den högsta (140 — 141°) som förut erhållits för racem- dimetylglutarsyra , 
vilken därför troligen alltid innehållit ett spår av mesoformen. 
1 K. Auwers och J. F. Thorpe, Liebigs Ann. 285, 324 (1895). 
