6 
Mats Weibull 
I Lommabukten, där Alnarp äger strand på 3 km:s längd, uppkastas de i vårt 
land vanligaste tångarterna blåstång, bandtång, sågtång m. fl. samt nu på senaste åren 
sallattång. Denna tångart finnes icke augifven i de äldre undersökningarne öfver 
Öresunds flora 1 (ej häller Vestkustens) och var icke af mig observerad förrän år 1909, 
då några exemplar insamlades, men har förekomsten däraf efter hand allt mer ökats, 
så att den i vissa delar af Lommabukten förhärskar. Denna iakttagelse och försök 
att utreda anledningen till dels detta plötsliga uppträdande dels den växlande färgen 
och sammansättningen blefvo orsaken till dessa studier, h vilka senare, då sallat- 
tången visade sig vara en förträfflig foder- och gödselväxt samt företedde egendom- 
liga variationer i sammansättning, i och för jämförelse utsträcktes till öfriga i Öre- 
sund förekommande större tångarter samt, i den mån tillfälle gifvits, till andra vid 
svenska kusten växande. 
Däraf den centrala plats, som denna tångart fått vid arbetet, och som ock i 
någon mån beror på att så litet om densamma föreligger i den mig tillgängliga 
litteraturen 2 . Under gången af arbetet har det visat sig att sammansättningen af 
hvar och en af dessa tångväxter synnerligen anmärkningsvärdt växlar bl. a. be- 
roende på ålder, årstid, omgifning, hvilken del af växten som undersökts samt om 
den förelegat i friskt eller lagradt tillstånd, förhållanden, hvaråt man förut ej ägnat 
tillbörlig uppmärksamhet 3 . Detta är anledningen till att undersökningar utan så- 
dana närmare uppgifter äga ett mindre värde samt att oöfverensstämmande siffror 
så ofta möta den som arbetar med dessa växter. 
Som exempel härpå må här anföras de viktigaste växtnäringsämnena i de 
allmännaste slagen af tång enligt våra mest använda moderna handböcker: Land- 
mandsbogen 4 och Landtbrukets bok 5 ; båda uppgifterna ha reducerats till samma 
vattenhalt hos tång som i det följande användes eller 15%. 
Desamma utgöra då i procent: 
kväfve: fosforsyra: 
vid blåstång 1,13 0,41 
» 1,33—1,60 0,11 — 0,34 
vid bandtång 1 ,05 0,41 
» 0,91 0,23 
kali : 
0,24 % enligt Landtnandsbogen 
3 , 17 — 6,22 » » Landtbrukets bok 
2,69 » » Landmandsbogen 
4,19 * » Landtbrukets bok. 
De vid kväfvet angifna talen afvika omkring 20 — 50°/o, medan de vid fos- 
forsyran och kalit kunna öfverstiga 100%. 
1 T. ex. Prof. E. Lönnbergs: Undersökningar rörande Öresunds djurlif, Sthlm 1898, och 
Fortsatta undersökningar rörande Öresunds djurlif, Sthlm 1899. Lönnberg nämner som en kuriositet 
fyndet af étt enda exemplar af en stor TJlvacé, som väl kan ha varit U. lactuca. Agardh om 
nämner icke Ulva bland ett mycket stort antal uppräknade tångarter. 
3 E. Warming nämner därom i Plantevaekst, Kphmn 1906. 
3 I det förut citerade arbetet af P. R. Soli.ied, i »Fertilizer resources of t. U. S.» samt 
i senare anförda arbeten af N. Wir.i.E och K. Rördam förekomma några spridda uppgifter om 
halt af kväfve och några askbeståndsdelar i vissa brunalger vid olika tid. 
4 Landmandsbogen B. I. Kphmn 1895, s. 509. 
6 Landtbrukets bok. Jordbrukslära B. I. Sthlm 1915, s. 496. 
