26 
Mats Weibul] 
TABELL XII. 
Blåstång vid olika tid med 15 °/o vatten. 
Exemplar 
Dag 
s<y 4 
2 
7* 
3 
le /5 
4 
2 °/ 7 
5 
’7 « 
6 
"7* 
7 
*7. 
10 /9 
9 
28 /ii 
Medeltal 
vår 
1—3 
sommar 
o. höst 
Ägghvita 
7.4 
13.2 
7.2 
5.9 
7.0 
9.2 1 
6.5 1 
Amider 
5.2 
4.7 
2.7 
— 
— 
1.7 
0.6 
— 
— 
4.3 
1.4 
Fett 
— 
_ 
3.7 
— 
— 
1.9 
0.7 
— 
— 
2.7 
1.3 
N-fria extr.-ämnen ... 
— 
— 
— 
— 
— 
— 
— 
— 
— 
50.9 
53.8 
Växttråd 
— 
— 
2.5 
— 
— 
5.40 
— ; • 
— 
4.25 
2.5 
4.8 
Benaska 
14.7 
11.9 
12.2 
— 
— 
16.7 
16.5 
9.4 
19.6! 
12.9 
16.7 
Sand 
1.1 
0.8 
2.6 
— 
— 
0.7 
0.7 
2.3 
1.0 
1.5 
1.2 
I askan : P 2 0 5 
031 
0.28 
— 
0.28 
0.14 
0.30 
0.24 
0.16 
0.21 
0.30 
0.23 
SO s 
— 
3.81 
— 
5.19 
5.56 
2.95 
4 64 
4.74 
3.65 
3.81 
4.48 
01 
0.90 
1.20 
1.90 
0.84 
1.33 
3.03 
1.03 
0.45 
3.07! 
1.33 
1.86 
J 
0.015 
— 
0.01 
0.004 
0.003 
0.02 
0.014 
— 
— 
0.01 
0.01 
K 2 0 
2.05 
2.75 
— 
2.72 
2.19 
3.01 
2.46 
0.95 
4.52 
2.40 
2.98 - 
Na 2 0 
— 
— 
1.09 
3.52 
3.81 
2.70 
1.63 
0.47 
2.16! 
1.09 
2.76 
CaO 
— 
2.48 
2.30 
1.79 
2.22 
2 52 
2.74 
2.07 
2.20 
2.37 
2.24 
MgO 
— 
1.20 
1.11 
1.30 
1.19 
1.29 
1.59 
0.94 
1.07 
1.16 
1.19 
Fe 2 0 3 
0.04 
0.04 
— 
— 
0.04 
0.04 
0.04 
0.015 
0.04 
0.04 
0.04 
samt N 
2.01 
2.80 
1.59 
1.42 
1.09 
1.19 
1.21 
1.33 
1.00 
2.15 
1.18 
Utmärkande för blåstången är: en medelmåttig halt af kväfvehaltiga ämnen, 
hvilka växla efter årstiden, en ringa halt af växttråd samt en rätt hög af kväfvefria 
extraktämnen och aska. Framträdande är vid denna växt motsatsen mellan vinter- vår- 
och sommar-hösttång. Den förra har en hög halt af kväfve i dess olika former, 
likaså råfett, däremot är växttråden låg. Hösttången utmärkes för en hög halt af 
växttråd, kväfvefria extraktämnen och aska. Vid de olika askbeståndsdelarne är 
att anteckna, att i vårtången endast fosforsyrehalten är hög, medan samtliga öfriga 
beståndsdelar äro lägre än i hösttång. Det synes som detta särskildt gällde kali, 
natron, klor och svafvelsyra. 
Någon afsevärdare inverkan synes växtplatsen icke utöfva, endast är askhalten 
lägre i exemplar från Östersjön än från Sundet. Däremot växlar, som af ana- 
lyserna 6, 7 och 8 framgår, sammansättningen i tångens olika delar. En närmare 
granskning af detta förhållande gaf vid handen, att denna växling starkast fram- 
träder uti de gula spetsarne, mindre i den mörka bladskifvan (tallus) och allra minst 
i fästet. Vid en jämförande undersökning af kväfvehalten i spetsarne, blåsorna 
och bladen funnos stora växlingar och motsatta talserier, först med kännedom om 
växtens utveckling under olika tider ha dessa emellertid fått sin förklaring. 
Blåstång är flerårig: nya gula skott framkomma på sommaren och utveckla 
sig under denna årstid och hösten till en bladskifva, som genom ljusare färg och 
1 Vid behandling med pepsinsaltsyra erhölls ingen smältbav ägghvita. Samma iakttagelse 
gjord af F. H. Werenskiold, Tidskr. f. det Norske Landbrug, 1899, s. 85. 
