Studier öfver svensk tång, företrädesvis från Öresund 39 
TABELL XXIV. 
1. 1 2. 
3. 1 
4. 
1 5 
6. 
7 ‘ 1 
8. 
9. 
Blad af 
tå 
finger- 
I 
Ilad af sockertåni 
Stjälk af finger- 
tång 
Stjälk af 
sockert:g 
Fiske- 
bäckskil 
Krappe- 
vup 
Alnarp 
Fiske- 
bäckskil 
Skclder- 
viken 
Alnarp 
Fiske- 
bäckskil 
Krappe- 
rup 
Alnarp 
V 8 
Nov. 
8 7 , 
V 8 
*°/ 8 
I4 /s 
V 8 • 
Nov. 
U /" 
Ägghvita 
Amider 
4.7 1 
1 2 
6.5 2 3 
2.7 
6.5 
2.2 
5.8 s 
2 l 
1 6.3 
8.1 
7.7 
8.3 
9.7 
Fett 
1.4 
1.3 
— 
0.9 
l.l 
— 
N-fria extrT-ämnen 
60.5 
59 1 
— 
62 6 
— 
58.9 
— 
- . 

Växttråd 
3.9 
3.4 
— 
31 
— ■ 
4.1 
— 
7 — . *. 
— 
Renaska 
13.0 
11.9 
9.9 
10.2 
10.3 
13.0 
20.3 
16.4 
17.0 
Sand 
0.2 
0.2 
0.7 
0.3 
0.3 
05 
0.2 
0.4 
0.2 
I askan: 
P A 
0.20 
037 
0.29 
0.28 
0 23 
0.32 
0 30 
0.30 
— 
so 3 
1.37 
1 57 
2.47 
1.80 
1.53 
1.53 
0.88 
— 
— 
Cl 
2.45 
0 71 
0.61 
2.42 
1.50 
2.10 
4.89 
— 
3.85 
J 
0.24 
0.53 
0.06 
0.34 
0.53 
0 26 
0.42 
— 
— 
k 2 o 
2.46 
1.53 
1.16 
2.46 
1.92 
2.80 
5.20 
— . 
4 72 
Na 2 0 
3.00 
1.09 
0.68 
0.85 
1.50 
— 
2 .55 
— 
— 
CaO 
0.75 
3.89 
2.15 
1.30 
1.58 
1.30 
2.61 
— 
— 
MgO 
0.53 
1 19 
1.24 
0.74 
0.93 
— 
1.11 
— 
— 
Fe 2 0 3 
0.01 
— 
0.03 
— 
0.03 
0.02 
— 
— 
samt N 
0.95 
1.17 
1.39 
1.43 
1.00 
1 29 
1 23 
1.32 
155 
par norska och amerikanska analyser att döma, vara högre, näml. omkring 2 °/o 4 5 . 
Fosforsyrehålten är äfven under hösten jämförelsevis konstant, men synes enligt 
amerikanska analyser ökas under vintern. Egendomlig är den i samtliga mina ana- 
lyser förekommande låga askhalten i bladen; särskildt om man jämför med upp- 
gifterna från Norge och Amerika. Där uppgifvas 20 °/o och mera. Klor- liksom 
kalihalten är rätt låg, men synes slå i relation till vattnets salthalt och alltså vara 
högre på Vestkusten än uti Sundet, hvilket ock öfverensstämmer med Willes iakt- 
tagelser från Norge. Jodhalten är hög och i vissa fall lika stor som i norsk tare. 
Densamma bör efter de uttvättningsförsök, som jag utfört, till en väsentlig del ut- 
göras af organiska föreningar, ty medan kloren lätt och fullständigt utdrages af 
vatten, stanna betydliga mängder af jod kvar. Anmärkas bör, att åsikterna i denna 
fråga äro rätt olika: Kylin anser sålunda, att joden mest finnes som oorganiskt 
salt, medan Eschle 5 håller på dess organiska bindning. Stjälken är i denna växt 
afgjordt askrikare än bladet och synes innehålla samtliga ämnen (utom järn) i större 
mängd, åtminstone på sensommar och höst. Då samma förhållande framträder i 
den mörkare och friskare delen af bladskifvan (som kvarlefver?), torde detta väl bero 
på en ansamling af näringsämnen för de under vintern framkommande nya bladen. 
1 Smältbar ägghvita: 19 %. 
2 D:o 23 °/o. 
3 D:o 23 °/o. 
4 Fertilizer Resources of the U. S., samt Whiles förut omnämnda uppgifter. 
5 Zeitschr. f. phys. Chemie 1897, sid. 23. 
