Studier öfver svensk tång, företrädesvis från Öresund 
41 
Vattenhalten är vid dessa alger mycket hög eller öfver 80 °/°. Jag fann 
sålunda i Enteromorpha procera 16 /s 1918 81.0% 
» intestinalis ? 23 / 5 1918 80. 0 » 
Pylaiella 2 % 1918 82.4 » 
I sin sammansättning växlar Enteromorpha rätt så nyckfullt, om den ock i det 
hela påminner om Ulva. På våren förekomma mest ljusa, kväfvefattiga former, 
på sommaren börja mörka, kväfverika uppträda och på hösten antaga de allmänt 
en mörk färg. Dock anträffas ibland ljusa och mörka exemplar vid sidan af hvar- 
andra. Närmare har jag icke utforskat dessa förhållanden, ej häller studerat an- 
ledningen härtill l . Som man kan vänta vid en strandväxt är klorhalten låg, där- 
emot äro svafvelsyra, kali och äfven magnesia rätt höga. Salthalten varierar syn- 
nerligen mycket. Sandmängden är hög, hvilket sammanhänger med växtens säck- 
formiga byggnad. 
Pylaiella har många likheter med Enteromorpha. Mest karaktäristisk är den 
höga järnhalten. Den bruna färgen hos växten står uppenbarligen i samband här- 
med. Vid behandling med syra utlöses järnsalt och växten blir nu ljust grön. 
Dylika inlagringar af järnhydrat synas vara mycket allmänna hos nästan alla hufvud- 
grupper af alger, och ibland angifves mer än hälften af askan bestå däraf 2 . ^ 
IV. Tångens uttvättning och förmultning. 
Då tång skall användas till foder- och gödselmedel begagnas den ofta icke i 
färskt tillstånd utan uttvättad och ibland äfven förmultnad. En dylik förändring 
påbörjas redan på stranden. Till foder är ock salthalten i frisk tång till men, hvar- 
för en tvättning gerna bör föregå utfodringen, och vid användning till gödsel upp- 
lägges tången vanligen förut i högar, hvilka efter komposteringen d. v. s. efter ut- 
tvättning af nederbörden och förmultning sedan utspridas. För att i någon mån 
belysa de förändringar, som härvid inträda, meddelas dels ett par försök öfver tång- 
arters uttvättning dels ock sammansättningen å lagrad tång. Dessa uppgifter äro 
visserligen allt för knapphändiga för utredandet af frågan, men torde dock i någon 
mån belysa densamma. 
Såväl lefvande som ännu lättare döda tångväxter förlora vid behandling med 
vatten efterhand de lösliga beståndsdelarne, och särskildt försvinner därvid klor- 
halten mycket fort, och som förut nämnts kan vid tångens landdrifning, då den 
kommer i mindre salt vatten, en dylik uttvättning äga rum. Sålunda uttvättades 
ur friska blad af sallattång redan '/ 2 af klorhalten med rinnande vatten på % 
1 En studie öfver närings- och utvecklingsförhållandena hos JE. är under arbete af kand. 
G. Sjöstkdt. 
5 Czapek, Biochemie d. Pflanzen, II, s. 819. 
6 
