Otto Gert» 
16 
träda å olika delar af samma växt, t. ex. å bladskifva och rhizom, bladskifva och 
bladslida. Särskildt i senare fallet iakttog Warncke ofta olika organisation hos 
klyföppningarna och hänvisar (I, 47), bland andra exempel på detta förhållande, 
till Zea Mays, där klyföppningar af Liliacé-typ uppträda å slidaus insida, liksom 
enligt Porsch å groddplantans koleoptil, medan skifvans klyföppningar tillhöra den 
härifrån vidt skilda Graminé-typen. Warncke betraktar förhållandet i det förra 
fallet som en genom klyföppningarnas funktionsförlust utlöst återgång till en f}do- 
genetiskt äldre typ. 
Enligt mina egna undersökningar ti'äffas dimorfism af detta slag hos flera 
andra växtformer. Jag jämförde sålunda med hvarandra klyföppningarnas byggnad 
hos å ena sidan näringsberedande örtbladsskifvor, å andra sidan hos hladslidor 
resp. bladskaft af följande arter: Pennisetum typhoideum, Arundo Donax, Andropoyon 
Sorghum, Typha latifolia, Canna hybrida, Iris Sibirien, Rheum Jihaponticum och- 
Heracleum eminens. Ehuru skiljaktigheter otvifvelaktigt lorefunnos i samtliga dessa 
fall, voro de dock endast hos förstnämnda växt, Pennisetum typhoideum, så tydliga 
som hos Zea Mays. 
Pennisetum typhoideum Rich. 
A bladslidans insida uppträda, jämte stomata af vanlig Gramiué-typ (fig. 26), 
klyföppningar utan läppförtjockningar, tillhörande Porschs Liliacé-typ (fig. 27). 
Öfver hufvud taget äro klyföppningarna här sparsammare än på slidans utsida, 
där de äro kortare och smalare samt deras byggnad konstant den för gräsen 
typiska '. På bladslidans insida har jag i ett fall träffat en klyföppning med 
dimorfa slutceller, i det att den ena utvecklats efter Liliacé-, den andra efter 
Graminé-typ, ett förhållande, som tidigare endast synes ha iakttagits af Guttenberg 
(I, 57, Taf.. III, fig. 2), nämligen å Zea Mays, deformerad af Ustilago Maydis. 
Hos Arundo Donax L. och Andropoyon Sorghum Brot, visade klyföppningarna 
på bladslidans insida i det stora hela normal Graminé-typ 1 2 . 
Typha latifolia L. 
De på bladslidans insida sparsamt förekommande stomata (figg. 31, 32) äro 
större och mera öppna än utsidans samt sakna innehåll af stärkelse. Tillbaka- 
bildade former äro bland dem ej sällsynta. A bladskifvan finnas på såväl öfver- 
som undersidan talrika, likformigt fördelade stomata (fig. 29) ; de saknas bär endast 
of van nerv fälten. 
1 Ej närmare i detalj undersökt är klyföppningarnas byggnad hos gräsens paleæ och gluinæ 
(blomfjäll och skärmfjäll). Enligt uppgifter af skilda forskare — anförda hos König — uppträda 
klyföppningar på utsidan och äfven på insidan af dessa blad, men synas, att döma efter de få 
afbildningar, som meddelats, vara i det stora hela' normalt byggda. Se härom närmare uppgifterna 
hos König (I, 303 if. ; 378 if.) angående Triticum Spelta, Hordeum vulgare, Avena sativa, Andro- 
pogon Sorghum, Lolium temulentum, Bromus secalinus, Avena fatua och Triticum repens. 
2 Klyföppningsanomalier äro öfver hufvud hos Gramineœ förhållandevis sällsynta. Gbob 
(f, 83) uppger, att han här och där träffat hos skilda gräsarter abnormt eller ofullständigt utvecklade 
klyföppningar, och beskrifver närmare tvenne dylika fall, Uniola latifolia och Olyra latifolia (Taf. 
II, figg. 21, 22). Någon gång blir hos gräsen enligt Grob klyföppningsmodercellens stadium 
persisterande. 
