Studier öfver klyföppningarnas morfologi 
41 
Küstenmacher funnit å cecidier hos Quercus Robur klyföppningar med mer eller 
mindre genomförd fusionering af slutcellerna, torde de viktigaste litteraturuppgifter 
vara anförda, som beröra klyföppningarnas patologiska anatomi å cecidier. 
Vid mina egna undersökningar, som till större delen utförts åren 1916 och 
1'917, mötte jag, som nämndt, en brokig växling af klyföppningsanomalier. Mer 
eller mindre framträdande föreligga sådana vid, snart sagdt, hvarje cecidogen ombild- 
ning. Bland det rika material af cecidier, jag i detta hänseende undersökt, må 
följande särskildt anmärkningsvärda fall beskrifvas. Med hänsyn till cecidiefor- 
mernas morfologi och egenskaper i öfrigt hänvisar jag till mitt arbete öfver Skånes 
zoocecidier (Gertz, V). Ordningsföljden är liksom där i enlighet med Houards 
cecidologiska handbok. 
Triticum junceum L. — Isosoma graminicola Giraud [Houard: 308]. 
Hos ifrågavarande kottelika cecidium föra de yttre bladen å slidan klyföppningar 
af normal Graminé-typ. På insidan af innanför befintliga slidor, där stomata öfver 
hufvud uppträda mera glest, visa de afvikelsen, att de äro byggda efter Liliacé- 
typen. Cecidiets innersta bladslidor utmärka sig genom fast, benhård konsistens 
och synas sakna klyföppningar. Den anmärkta egendomligheten hos vissa å cecidiet 
förekommande klyföppningar — återgång till Liliacé-typens fylogenetiskt äldre 
organisation — ställer fallet ifråga som en parallell till det af Porsch, Warncke 
och Guttenberg undersökta Zea Mays samt till det af mig i det föregående (p. 16) 
beskrifna Pennisetum typhoideum. 
Populus pyramidalis Roz. — Pemphigus afflnis Kalt. [Houard: 554], 
De cecidiöst deformerade blad partierna, kännetecknade genom omvikning, 
buckling och skryn kling af skifvan samt genom reducerad eller undertryckt kloro- 
fyllbildning, förete talrika klyföppningsanomalier af skilda typer (figg. 159 — 168). 
Här uppträda på längden sträckta, vidare abnormt breda, snedställda och i öfrigt 
förändrade stomata. Vid sträckning i tvärriktningen antaga slutcellerna ofta tresidig 
gestalt (figg. 163, 165). Halfva klyföppningar, där ena slutcellen är steril och ut- 
bildad såsom vanlig epidermiscell (figg- 160, 162, 166), äro ej sällsynta; mellan dessa 
och normala, af tvenne typiska slutceller bildade klyföppningar träffas alla öfver- 
gångar. Sterilitet hos stomacellerna ger sig här som i andra fall till känna bland 
annat genom försvinnande af eljest här förekommande kloroplaster och stärkelsekorn. 
I vissa fall äro båda slutcellerna hopfallna, funktionslösa och utan innehåll. 
Rätt allmänt uppträder septering hos klyföppningarnas slutceller. Som en 
första ansats härtill kan man i viss mån betrakta det fall, där slutcellen hopsnöres 
timglaslikt på midten (fig. 161). När delning inträder, kan denna göra sig gällande 
hos endast den ena slutcellen eller hos båda, hvarvid 3- resp. 4-eelliga- klyföppnings- 
typer komma till stånd (figg. 167 — 168). Tvärväggarna äro vid dylik septering i 
allmänhet vinkelrätt ställda mot slutcellernas längdaxel, mera sällan snedt. 
6 
