46 
Otto Gertz 
genom suckulens och intensiv rödfärgning utmärkta cecidium uppträda klyföppningar 
pä såväl öfver- som undersidan. De äro starkt hypertrofierade och abnorma, sneda 
eller i öfrigt på olika sätt förändrade (figg. 153 —157). I många fall visa de öfver- 
gång till vanliga epidermisceller (figg. 153, 154), i andra deformation i annan riktning, 
så t. ex. den å fig. 155 afbildade, hvars ena slutcell är tresidig. Såväl kloroplaster 
som stärkelsekorn saknas konstant i slutcellerna. 
Atriplex litorale L. - Aphis atriplicis L. [Houard: 2200]. 
Bladundersidans klyföppningar förete en rik växling af anomalier. Sålunda 
förekomma oregelbundet kantiga, polygonala och sneda, asymmetriska former med 
stark förskjutning af slutcellerna. I andra fall är klyföppningsapparatens längdaxel 
oregelbundet veckad eller vinkelböjd, i åter andra antydas klyföppningarna af sterila, 
stärkelseförande moderceller, hos hvilka delning uteblifvit. Äfven å bladets ofvan- 
sida förekomma stomata, som förändrats på ofvan angifna sätt; ombildningen är 
dock här förhållandevis mindre genomförd. 
Hos flera andra, af Aphis atriplicis deformerade Atriplex- arters blad uppträda 
analoga klyföppningsanomalier. De göra sig emellertid, liksom hos föregående art, 
gällande i olika mån, bvilket uppenbarligen står i samband med olika utvecklings- 
grad hos bladen vid tiden för cecidozoernas invasion. Sålunda iakttog jag i upp- 
repade fall hos cecidiet af Aphis atriplicis å Atriplex patulum L. [Houard: 2197] på 
såväl under- som öfversidan af blad endast normalt byggda klyföppningar. 
Silene acaulis L. — Perrisia alpina F. Löw [Houard: 2274]. 
Hos detta intressanta, af mig på annat ställe beskrifna cecidium (Gertz, VII) 
sakna deformerade bladfält i allmänhet klyföppningar. Sådana uppträda endast i 
spetsen af bladen, där klorofyllfärgning finnes kvar och väf naderna i det stora hela 
äro mindre förändrade, samt i en zon på gränsen mot bladets ofärgade basalfält, 
hvarest de — liksom i bladspetsen — förekomma på båda sidorna, dock, som det 
synes, talrikast på den öfre. A ifrågavarande öfvergångszon erbjuda de ett särskildt 
intresse, i det de starkt tendera till patologiska utbildningsformer. Här träffas så- 
lunda allmänt trecelliga stomata, uppkomna genom tvärdelning af ena slutcellen, 
undantagsvis äfven fyrcelliga typer, där båda slutcellerna undergått delning h Andra 
yttringar af patologisk ombildning bestå i snedhet, förskjutning och asymmetri eller 
i öfrigt deformation af slutcellerna. Därjämte är centralspringan icke sällan utfylld 
genom ett brunfärgadt, amorft ämne, som äfven träffas som innehåll i vissa slutceller. 
Rhamnus cathartica L. — Trichopsylla Walkeri Förster [Houard: 4069], 
A detta karakteristiskt deformerade, förtjockade, nästan suckulenta bladparti 
uppträda rikligt stomata. Förutom genom sin växlande storlek, utmärkte sig dessa, 
åtminstone å utvuxna galler, genom saknad af stärkelse. Flera klyföppningar be- 
funnos öfvervuxna af angränsande epidermisceller — ett förhållande, som varit 
genom Küster (III, 213, fig. 103) tidigare bekant hos cecidiet af Triosa alacris å 
blad af Laurus nobilis, äfvensom genom Vöchting (I, 77) hos regenererad epidermis 
1 Afbildningar af de här beskrifna septerade slutcellerna har jag meddelat i min citerade 
uppsats VII, för närvarande under tryckning i Svensk Botanisk Tidskrift. 
