50 
Otto Gertz 
Galium boreale L. — Perrisia galii H. Löw [Houard: 5195]. 
Klyföppningarnas topografiska fördelning oregelmässig, i det att stora fält å 
ifrågavarande, knutformigt ansvällda galler äro helt fria från stomata, andra föra 
sådana talrikt. I allmänhet normalt byggda, äro slutcellerna ej sällan långsträckta, 
i andra fall hopstående och utan slutspringa, i åter andra oregelbundet böjda, så 
att klyföppningsapparaten blir asymmetrisk. 
Sonchus oleraceus L. — Cystiphora sonchi F. Löw [Houard: 6112]. 
Klyföppningarna i allmänhet normala. Ej sällan träffas dock stomata, hvilkas 
båda slutceller ombildats till vanliga epidermisceller (fig. 182). 
Hieracium murorum L. — Aulacidea hieracii Bouché [Houard: 6169]. 
Klyföppningarna — i regeln normalt byggda — äro ej sällan encelliga till 
följd af ena slutcellens obliterering och sammantryckning. Snedhet och asymmetri 
utgöra vidare här och där realiserade anomalier. Åldrade, funktionslösa stomata 
ha å detta cecidium i flera fall befunnits anthocyanförande. Skrzipietz, som under- 
sökt anatomien hos analoga galler å Hieracium tridenlatum, nämner beträffande här 
förekommande klyföppningar, att de äro mindre - talrika än å normala stammar 
samt förete mera oregelmässig orientering, men i öfrigt vanligen äro fullständigt 
normalt byggda (I, 40). 
Hieracium umbellatum L. — Aulacidea hieracii Bouché [Houard: 6155], 
Klyföppningar sparsamt förhanden, i allmänhet normala. Någon ringa sned- 
het och asymmetri förekommer här och där. 
Normalt byggda eller endast obetydligt förändrade fann jag klyföppningarna 
hos följande cecidier: Populus tremula L. — -Eriophyes varius L. [Houard: 515] (ifråga- 
varande erineer — i detta fall emergenser, d. v. s. mesofyllutväxter, öfverspända af 
en epidermis [Frank, I, 45; fig. 9 E], — sakna klyföppningar, de mellan dem be- 
fintliga oförändrade epidermisfälten föra normalt byggda sådana), Salix cinerea L. — 
Pontania pedunculi Hartig [Houard: 905] (klyföppningarna abnormt stora, men i 
öfrigt, som det syues, normala), Alnus glutinosa (L.) Gærtn. — Eriophyes leevis Nal. 
[Houard: 1128] (vid börjande cecidiebildning utväxa, såsom Fockeu [II, 122] visat, 
samtliga epidermisceller å bladundersidan, med undantag af klyföppningarnas och 
dem omgifvande celler, till erineumhår), Querem Bobur L. — Neuroterus leeviuseulus 
Schenck [Houard: 1332] (stomata ofta utan kloroplaster och stärkelse), Brassica 
oleracea L. — Aphis brassicce L. [Houard: 2578], Arabis thaliana L.—Ceutorrhynchus 
atomus Bohem. [Houard: 2696] (klyföppningarna ofta, såsom redan Houard [I, 277] 
anmärkt, å cecidiet ofullständigt utbildade), Eibes rubrum (L.) Lam. — Aphis grossulariæ 
Kalt. [Houard: 2806] (i likhet med Houard [II, 308] fann jag ktyföppningarna 
tämligen regellöst fördelade å stammen samt mindre och ofta ofullständigt utbildade; 
å bladen visa de normal utbildning), Ribes rubrum (L.) Lam. — Myzus ribis L. [Houard: 
i mesofyll- och epidermisceller samt i håren. Hos de på detta sätt deformerade blad, jag undersökt, 
förefanns emellertid anthocyan, förutom i håren, endast i mesofyllet, hvilket hos Lysimachia - arter 
normalt är bärare af detta färgämne (Gertz, I, 830). 
