58 
Otto Gertz 
typ går emellertid utan gräns öfver i den klyföppningsform, som uppkommit genom 
sammanträngning af tvenne intill hyarandra anlagda, parallellt orienterade stomata, 
tvillingklyföppningar * 1 . Till skillnad från förhållandet i föregående fall ha dessa 
senare framgått ur tvenne ursprungliga moderceller. 
9) Hypotrofi resp. hypoplasi föreligger vid mer eller mindre genomförd re- 
duktion af klyföppningar 2 . Mest intressanta äro i detta hänseende de typer, där 
äfven nämnas flercelliga (I, 463; Taf. I, figg. 20, 21, 24). De senare synas mig emellertid — efter 
slutspringans utbildning att döma — snarast böra hänföras till tvillingbildning, i det att del' 
ningarna inträdt hos klyföppningsmodercellerna och ej hos de definitiva stomacellerna. Å Hein- 
richers figur 22 afbildas en klyföppning med tre kollaterala stomaceller, ett fall, som erinrar om 
ett af de hos Cynomorium coccineum beskrifna och likaledes öfverensstäramer med dem jag i det 
föregående beskrifvit hos Helleborus fcetidus, Nicotiana macrophylla och Cleome speciosissima. 
Slutspringor hade dock här ej kommit till utbildning (I, 462; Taf. II, fig. 22). — [Tillägg under 
tryckningen.] 
1 Tvillingklyföppningar ha tidigt observerats och beskrifvas redan hos äldre växtanatomer, så- 
som Meyen (I, Taf. Ill, fig. 1), senare i här citerade arbeten af Gümbice, Weiss (III, 196; IV, 394) 
och Sorauer (I, 8). En närmare undersökning af de till denna anomali ledande abnorma 
delningsförloppen företogs af Peitzer (I, 551). Tvenne morfologiskt olika fall af denna anomali — 
polär anordning af de i tvillingbildningen deltagande klyföppningarna (Galanthus nivalis) och kol- 
lateral (Gagea lutea) — finnas beskrifna hos Weiss (III, 196; Taf. V, figg. 3, 4). Bland uppgifter 
från senare tid rörande tvillingklyföppningar — de äldre ha sammanställts hos Pfitzer (I, 551) 
och Weiss (IV, 394), några af de senare i Porschs monografi — skola nämnas Pouesens angående 
tvenne Eriocaulaceer, Eupcep alanthus Schraderi och Eupœp alantlius tortilis, där springornas längd- 
axlar i klyföppningskomplexen ligga i hvarandras förlängning (II, 233, 335; Taf. IV', fig. 6), samt 
Warnckes (I, 42), enligt hvilka tvillingklyföppningar förekomma å bladslidans insida hos Archan- 
gelica officinalis. Andrews beskref (I, 315) anomalien hos Epigcea repens, Minden (I, 42) hos 
hydatoder af Campanula, Papaver och Thalictrum. Den har likaledes påvisats hos ett antal fane- 
rogama parasiter, t. ex. hos Cytinus Hypocistis (Porsch, III, 72), Lathrcea squamaria (Heinricher, 
1, 463; Taf. I, figg. 21, 24) och Cynomorium coccineum (Pirotta och Longo, I, 59; fig. 2). Hos spo- 
rogoniet af Mniurn cuspidatum förekomma enligt Haberlandt (1,470; Taf. XXVI, fig. 3) trilling- 
klyföppningar. 
Vid denna anomali ha i regeln de intill hvarandra belägna klyföppningarna gemensam and- 
håla. Att understundom ännu flera klyföppningar höra till samma andhåla, omnämnes af de Bart 
(I, 50), nämligen hos vissa Begonia-iirter, såsom Begonia manicata, B. Dregeri och B. heracleifolia, 
där grupper af 2—6 eller ett ännu större antal klyföppningar äro anordnade öfver ett stort, för 
samtliga gemensamt intercellularrum. Samma, mera sällan realiserade klyföppningsanomali upp- 
gifves enligt Tschirch (I, 437; fig. 489) förekomma hos Papaver somniferum och har i senare tid 
beskrifvits af Andrews (I, 318; Taf. VII, fig. 21) hos Epigœa repens, där 3 — 4 klyföppningar uppträda 
förenade till en komplex med gemensam andhåla. Någon form af tvillingbildning förelåg icke i 
sistnämnda fall, då klyföppningarna ifråga, såsom Andrews anmärker, städse voro skilda från 
h varandra genom två eller flera epidermisceller. Enligt Habereandt (I, 470; Taf. XXVI, fig. 3) 
träffas å sporogoniet hos Mniurn cuspidatum trillingklyföppningar med för samtliga gemensam 
andhåla. 
2 Hypotrofi och i allmänhet reduktion uppträder dels tillfälligtvis bland i öfrigt ej förändrade 
klyföppningar, dels mera genomgående hos växtdelar, som i morfologiskt, anatomiskt eller fysio- 
logiskt hänseende afvika från normala, såsom hos blad och stammar af parasiter eller saprofyter 
(Wiesneh, Heinricher, Porsch), lågblad (Wieee, 1, 33,59; Porsch), bladslidor (Warncke, Porsch), 
fyllokladier (Porsch, Szafer), underjordiska stammar (Hohnfeedt, Warncke) m. fl., eller vid 
vissa patologiska förändringar, såsom regeneration .och dylikt. Det senare iakttog t. ex. Vochting 
(I, 76) hos Brassica oleracea, där jämte normalt gestaltade klylöppningsformer uppträdde afvikande, 
reducerade typer, hvilka blifvit slående på tidigare utvecklingsstadier. De af Wiesner hos Oro- 
