Studier öfver klyföppningarnas morfologi 
59 
slutcellerna icke skiljas från hvarandra oakladt delning af modercellen skett — 
i ett fall abnormt genom en vinkelböjd, vigglik tvärvägg [Datura Metel) — , eller 
där ifrågavarande delning hos modercellen uteblifvit (hypoplasi) * 1 2 . 
10) Halfva klyföppningar med deras olika typer äro likaledes att tillskrifva 
reduktion. I vissa fall finnes endast en stomacell förhanden, medan den andra 
till klyföppningsapparaten börande cellen representeras af en vanlig epidermiscell 
(äkta eller typiskt halfva klyföppningar). En liknande klyföppningsform torde kan- 
ske äfven framgå därigenom att klyföppniugsmodercellen utan förutgående deluing 
utbildas till slutcell. I. den förut beskrifna typen har inträdt arbetsfördelning mellan 
klyföppningsmodercellens båda dotterceller, i det att den ena blifvit steril (epider- 
miscell), den andra fertil (stomacell). En annan typ af halfva stomata uppkommer 
banche rubens påvisade klyföppningarna uppträda å stammens yta med i olika riktning gående 
förändringar, i det att slutcellernas från springan vända konturer ej sällan äro polygonala och 
klyföpppingarnas axel ofta divergerar med angränsande öfverhudscellers riktning (I, 582, anm. 1 ; 
Taf. XXXIX, fig. 5). I ett af Porsch (111, 75) närmare beskrifvet fall, Neottia Nidus avis, äro 
de å blomskaft och fruktämnen förekommande stomata nästan alltid funktionslösa och deras slut- 
celler i samband härmed förskjutna parallellt med apparatens längdaxel (Taf. II, fig. 3), i andra 
fall halfcirkelformigt krökta, ända till S-fonn. En serie intressanta hypotrofieringsformer föreligga 
enligt Szafer (I, 259 ff.) å öfversidan hos fyllokladiet af Danae racernosa,. Dessa — enligt Szafer 
typiska exempel på reduktion af ett organ och bevis för fyllokladiets kaulomnatur i detta fall — 
kunna sammanfattas till följande typer: 1) den ena slutcellen mindre än den andra (fig. 14), 2) en- 
sidig eller dubbelsidig hoptryckning af slutcellerna, äfvensom oregelbunden veckning (fig. 10) eller 
deformation i öfrigt af slutcellerna, hvilka ej sällan visa abnorma membranförtjockningar (figg. 
11 — 13), 3) klyföppningsapparaten kvarstående å modercellens stadium, i det att delning uteblir 
(figg. 15, 17). En ombildning enligt den första typen förekommer enligt Porsch (III, 54) och 
Szafer (I, 262) äfven å fyllokladiet hos Ruscus. Däremot föra primärbladen (Jugendblätter) hos 
Dana'è normala klyföppningar. Ett fall af klyföppningsreduktion, som synes väl värdt en förnyad 
undersökning, beskrifves af Schleiden hos vissa Cacteer. Det heter om dessa — speciellt Opun- 
tia cylindrica — (1, 17; Taf. VIII, fig. 11): »Interessant ist, dass die kleinen verkümmerten und 
bald abfallenden Blätter der Opuntia- Arten ganz mit verkümmerten oder monströsen Spaltöffnungen 
bedeckt sind und nur selten eine regelmässig ausgebildete Spaltöffnung zeigen». Af Schleidens 
afbildning framgår, att här föreligga väsentligt intressantare hypotrofieringsformer än t. ex. de 
Szafer, Wiesner och Porsch beskrifvit. Hos utbildade Cacteer förekomma enligt Bukvic an- 
märkningsvärda egendomligheter beträffande klyföppningarnas byggnad; dock beskrifver denne 
inga anomalier, som fullt öfverensstämma med de ofvannämnda, af Schleiden beskrifna. 
1 Reducerade klyföppningar sakna ofta slutspringa eller ha denna på olika sätt sammanväxt, 
såsom t. ex. — förutom i redan förut här beskrifna fall — hos Lathreea squamaria (Heinricher, 
I, 461) samt enligt Porsch (III) hos ett stort antal växter, bland dem Ruscus Hypoglossum, Calla 
palustris, Polygonum amphibium, Potamogeton natans, Älisma Plantago, Schœnoplectus lacustris, 
Orobanche gracilis, Leiphaimos aphylla och Cytinus Hypocistis. En säregen, till ofvannämnda 
sig anslutande byggnadstyp — i detta fall ej pneumatoder, utan hydatoder — har påvisats hos 
ett flertal Lobeliaceer. Upptäckta af Flachsberger (1906), blefvo ifrågavarande klyföppningar 
närmare beskrifna af Tswett (I, 307 ff.), som, liksom senare Haberlandt (III, 450), fann deras 
stomaspringa sluten genom ett kutiniseradt, ej sällan spolformigt ansvälldt septum. Neumann — 
Reichardt (I, 318; Taf. X, figg. 5 — 12) visade emellertid, att det ej förhåller sig på detta sätt, 
utan det kutikulära operculum, den öfver slutspringan spända, persisterande kutikulan, brister, så 
att öppen förbindelse utåt uppstår. 
2 Förutom i här beskrifna fall ( Datura Metel, cecidiet af Aphis atriplicis å Atriplex litorale ) 
kändt hos t. ex. Lathræa squamaria (Heinricher, I, 462; Taf. II, fig. 23), Ruscus Hypoglossum 
(Porsch III, 55) och Dana'è racernosa (Szafer, I, 260; figg. 15 — 17). 
