Studier öfver klyföppningarnas morfologi 
61 
ytterligare förstorade stomaspringan var i sistnämnda fall tillsluten dels genom en 
från angränsande epidermisceller utgående thyllbildning, dels genom ballongformig 
utväxt från klyföppningsapparatens ena slutcell * 1 . Denna senare modus för tillstopp- 
ning af slutspringan — i dubbel mening stomatär — representerar en ny, hittills 
icke påvisad typ af thyllbildning. 
sammanställning, hvilken utgör ett supplement till ofvannämnda afhandling, lämnar en kortfattad 
öfversikt öfver dessa. 
Hos Eucalyptus globulus iakttog Briosi (I, 21; Tab. 16, figg. 1, 2) redan 1891, att klorofyllfria, 
kristallförande mesofyllceller undantagsvis växa in i klyföppningarnas andhålor och tilltäppa dem. 
Ett härmed i viss mån öfverensstämmaiide förhållande — som man dock skulle måhända kunna draga 
i tvifvelsmål — omnämnes af Geiger (1, 26; fig. XXI) hos Pilocarpus. Stomatära thyller äro 
vidare kända hos Tillandsia ùsneoides (Bn, lings, I, 117; PI. XI, figg. 72, 73), vissa Bromeliaceer 
(Linsbauer), hos Evonymus europæa och andra arter af detta släkte jämte Gatha edulis (Rehfous, 
I, 14 ff.), vidare Thea sinensis (Rehfous, II, 26 ff.), Polygonum viviparum (Voss, I, 75; fig. 9) — de 
undantagsvis öfver fibrösa strängar utvecklade klyföppningarna deformeras genom i andhålan in- 
växande mekaniska element — samt enligt Warncke (I, 35, 43, 57; fig. 6, C, D) hos Eryngium ma- 
ritimum, Peiasites officinalis , Circœa lutetiana, Lysimachia vulgaris, Thapsia villosa och Polygo- 
nation officinale. Hos Griselinia iakttog Poui.sen ett i detta hänseende särdeles anmärkningsvärdt 
förhållande. De thyllbildande cellerna, livilka här äro septerade, gifva.i vissa fall upphof till en 
kompakt, substomatär väfnadskomplex (Poui.sen, III, Tab. I, figg. 5, 7, 8). Ytterligare fall föreligga 
enligt Rudolph (I, 1065; Tuf. II, fig. 24), Guttenberg (II, 434; Taf. VIII, fig. 26) och Hrynie- 
yviecki (I, 595; PI. XXVIII, fig. 27) hos Caryota mitis, resp. Arbutus Unedo — där ofta inträder 
upprepad septering af den i andhålan uppväxande, thyllbildande svampparenkymcellen — och 
Meryta Denhamii, som visar stark, lokal förtjockning af thyllcellens vägg — liksom hos den af 
Haberlandt undersökta Pilea (III, 423, fig. 181) och flera andra — vid dess ansats mot klyföpp- 
ningsspringan och i viss mån således företer sklerotisering af stomatära thyller. Enligt Chart, ier 
(I, 113, 116; figg. 62—64) förekomma hos Hormogyne ferruginea och Bassia Fraseri klyföppningar 
med från mesofyllet härrörande thyller, livilka äfvenledes i många fall äro septerade och visa 
tendens till lokal sklerifiering eller förtjockning liksom hos Meryta. Hos Geranium har Raunkiær, 
såsom redan i det föregående anförts, beskrifvit thylloid tillstoppning af de å fröskalen uppträ- 
dande klyföppningarna. Till slut skall nämnas, att Neumann — Reichardt (I, 312; Taf. IX, fig. 4) 
nyligen hos hydatoder beskrifvit liknande fall. Å blad af Cyclamen, som en längre tid varit ut- 
satta för torr rumsluft, tilltäppas enligt sistnämnde forskare vattenklyföppningarna genom i »and- 
hålan» (Wasserhöhle) inväxande, från bicellerna härrörande thyller. 
1 Hos en i Bornholms rhät lias-aflagringar funnen cycadé, Dictyozamites Johnstrupi, har 
Nathorst (III, 13; Taf. 3, figg. 5, 6) påvisat egendomligt byggda klyföppningar. Dessa, hvilka 
finnas förhanden som förhållandevis väl bevarade kutikularrester, äro nämligen å stomacellernas 
buksida försedda med tandlika, ofta in i hvarandra gripande utskott, uppenbarligen tillslutning i- 
inrättningar, som man måhända kunde i viss mån jämställa med ofvan beskrifna thyllartade ut- 
växter från den ena stomacellen hos Pceonia. Mina närmare undersökningar ha emellertid gifvit 
stöd för den uppfattningen, att här ej är fråga om en tillstoppning af själfva slutspringan, utan 
af klyföppningarnas yttre andhåla genom hornliknande, knutiga kutikularförtjockningar och att 
förhållandet sålunda bör jämställas med det Menz (I, 43; Taf. II, fig. 10) påvisat hos Melaleuca 
acerosa. Det är min afsikt att på annat ställe lämna en utförlig redogörelse för detta från paleon- 
tologiskt anatomisk synpunkt särdeles intressanta fall, hvilket äfvenledes för belysning af vissa 
paleoklimatologiska spörsmål synes mig vara af icke ringa betydelse. 
