Epidermisstudier 
15 
Arnstein att de äro amöboida celler tillhörande de vita blodkropparnas klass, till 
vilken åsikt sedermera Ranvier ansluter sig; Kölliker anser dem vara amöboida 
bindvävsceller; Herxheimer håller dem för vanliga pigmenterade pigmentceller; Kro- 
mayer för »reduktionsfigurer» ; Mayer och Stöhr för omvandlade epidermisceller; 
och slutligen anser Kreibisch dem vara pigmentceller på olika utvecklingsstadier. 
Ett dylikt virrvarr av åsikter gör det nödvändigt att vi för oss uppställa frågan : 
Vad veta vi egentligen om de Langerhans' sim cellerna? Vad får anses såsom fastslaget 
och vad såsom blott och bart osäkra teorier? En dylik utredning anser jag nödvändig, 
för att man med utgångspunkt från det säkert fastställda, för sig skall kunna till be- 
svarande uppställa konkreta frågor, vilka äro ägnade att belysa föreliggande spörsmål. 
Alltså: 
Vad veta vi säkert om de Langerhans’ska cellerna? 
Vi veta, att man under vissa förhållanden kan i epidermis framställa cellulära 
bildningar försedda med 1) en oregelbundet formad kropp, 2) ett antal från denna 
kropp mellan de övriga epidermiscellerna utgående utlöpare, 3) att dessa utlöpare i 
vissa fall sins emellan kunna bilda ett de övriga epidermiscellerna omspinnande 
nätverk (Eberth, Chrschtschonowitsch, Vollmer och Häggqvist), 4) att vissa 
forskare icke trots användande av samma arbetsmetod lyckats framställa detta nät- 
verk utan endast vissa utlöpare från cellerna (Langerhans m. fl.), 5) att de Langer- 
HANs’ska cellerna antingen kunna vara pigmenterade (Leydig, Ribbert, Herxheimer) 
eller opigmenterade (Leydig, Ribbert, Merkel m. fl.), 6) att ifrågavarande celler 
emellanåt kunna ses stå i samband med perifera förgreningar av spiralnerver, men 
att detta förhållande icke är så allmänt iakttaget som man av perifera ganglieceller 
kunde vänta. 
Vad som härutöver påståtts om de LANGERHANs’ska cellerna är icke annat än 
hypoteser, för vilka de lämnade bevisen aldrig varit så tillfyllestgörande, att någon 
viss av dem kunnat göra sig gällande på de övrigas bekostnad. Då den direkta 
vägen till frågans lösaude icke synes stå öppen, utan de, som försökt begagna den- 
samma, råkat in på olika vägar och kommit till olika resultat, måste man söka, att 
på annat sätt nå det eftersträvade målet. Tydligt är, att, då ett så stort antal for- 
skare kommit till så vitt skilda resultat, felkällorna måste vara mycket stora. De 
felkällor, som här kunna komma i fråga, ligga såsom vid allt histologiskt arbete 
a) i de tekniska metodernas bristfälligheter, b) i möjligheten att tolka de erhållna 
resultaten på ett flertal eller rent ut på godtyckligt sätt. Vi få därför också utan 
vidare vår frågeställning klar. Vi vilja veta för det första: vilka metoder , som använts 
för framställning av dessa omdebatterade celler ; för det andra: efter vilka principer 
de^na färgning sker; för det tredje: huru förhålla sig de Langerhans' ska cellerna vid 
dessa färgning ar \ för det fjärde: huru förhåller sig epidermis övriga beståndsdelar vid 
