Gösta Kfäggqvist 
16 
desamma, och för det femte: kunna vi ur vad, som sålunda framkommit, förklara 
någon eller några av de teorier , som uppställts rörande de Langerhans ska cellerna. 
Slutligen: kunna vi få några hållpunkter för dessa cellers ställning. 
Sedan jag sålunda klarlagt den väg, jag i följande utredning ämnar följa, 
övergår jag till besvarandet av den första frågan: 
Vilka metoder hava använts för att göra de Langerhans’ska 
cellerna synliga? 
Frågan kan endast besvaras genom ett studium av den föreliggande litteraturen 
och jag sammanfattar därför tabellariskt vad som där sagts om färgningsmetoderna. 
Förf. 
Färgningsmetod 
Langerhans 
Podcopaëw 
Eberth 
Chrschtschonowitsch 
Elin 
Eimer 
Merkel 
v. Mojsisovics 
Ribbert 
Cybulsky 
Ranvier 
Kölliker 
Mayer 
Reissner 
V OLLMER 
Herxheimer 
Kroma yer 
Häggqvist 
Kreibisch 
Guldklorid samt isolering i utspädd kalilut 
» enl. Cohnheim 
» enl. Cohnheim 
» enl. Hénocqes 
» enl. ? 
» enl. ? 
» enl. ? 
» enl. Hénocqe m. fl. 
» enl. ? 
» enl. modifierad Hénocqe samt isolering medelst 
72 °/o cyan kalium 
» enl. ? 
» enl. ? 
Metylenblått och ättiksyreångor 
Golgis snabba metod o. Cajals modifikation 
Cajals metod m. fl. Alla basiska och några sura anilinfärger 
Guldklorid o. Gölgis metod 
Rongalitvitt 
Det är alltså icke så få metoder, som kommit till användning, nämligen : 
guldkloridimprägnation enligt ett antal olika modifikationer, metylenblåmetoden och 
dess modifikation rongalitvittfärgning, Golgis metod samt Cajals modifikation av 
densamma och slutligen enligt Herxheimer alla basiska och några sura anilinfärger. 
Dessutom hava några författare företagit isoleringsförsök, och slutligen har Mayer 
behandlat preparat med ättiksyreångor. 
