34 Gösta Häggqvist 
FormolförsöJc. Serie II. 
Kontrollprov: anordnat såsom motsvarande prov vid motsvarande alkoholförsöken. 
Avfärgning på 8 min. 
Försök: Av den vid kontrollprovet använda hästmuskulaturen avvägdes 5 
portioner vardera 0,5 gr. Dessa portioner behandlades var för sig 
under 30 minuter med 5 cm 3 20 °/o svagt alkalisk formaldehyd och 
tvättades därefter i aq. dest., som upprepade gånger byttes under 
30 minuter. Muskelpreparaten överfördes därefter i vakuumrör, 
vardera tillsammans med 1 cm 3 av den vid alkoholförsöket nämnda 
metylenblå-kaliumsuccinatlösningen. Rören evakuerades och place- 
rades i vattenbad. Efter 12 timmar ingen iakttagbar avfärgning. 
De anförda försöken visa, att alkoholbehandling av muskulaturen icke förstör 
enzymet utan endast förlångsammar dess verkan. Detta synes icke stämma med 
Batellis och Steens (34) iakttagelser rörande syrgasupplagringen. Formol däremot upp- 
häver vid denna koncentration enzymets verkan. I själva verket förstöres denna 
redan vid en formaldehydkoncentration av 2 °/o (starkare utspädningar hava icke 
använts). 
I andra försöksserier har jag behandlat hud, tagen på vanligt sätt från levande 
människor, med abs. alkohol resp. 20 °/o formaldehyd och efter tvättning i dest. 
vatten överfört preparaten i metylenblålösningar av samma koncentration, som jag 
vid vitalfärgning f. ö. använt. Färgningstiden har varierat mellan 4 och 6 timmar 
och försöken hava dels gjorts vid rumstemperatur och dels vid 37° i termostat. 
Det visade sig därvid, att epidermis i de alkoholbehandlade preparaten var ofärgad. 
I de formolbehandlade preparaten erhölls däremot inom epidermis en diffus proto- 
plasmafärgning liknande den vid vitalfärgning. 
Mot dessa försök kan anföras, att alkohol och formalin på olika sätt påverka 
cellernas äggvita, lipoider m. m. och att de sålunda icke äro jämförbara. Anmärk- 
ningsvärt har det dock synts mig vara, att alkoholen, som icke förstör enzymet 
men väl löser lipoiderna, omöjliggör protoplasmats färgning, under det att forma- 
linet, som förstör enzymet men icke lipoiderna, icke inverkar på cellprotoplasmats 
färgbarhet. Försöken synas mig även tala mot antagandet att det skulle vara 
enzymets adsorbtion av färgämnet, som är bestämmande för färgupptagningen. 
Enligt vilka lagar sker fördelningen av färgämnet mellan färgvätskan 
och cellprotoplasmat? 
Vid försöken angändes en lösning, som på 1000 cm 3 aq. dest. innehöll: 
Primärt kaliumfosfat 1 gr. 
See. natriumfosfat 5,3 gr. 
Koksalt 8,5 gr. 
Denna lösning är isotonisk med en 0,9 °/o koksaltlösning och har samma vätejon- 
koncentration som vatten, P H ~10' 7 . Vätejonkoncentrationen kontrollerades kolori- 
