53 
hängefjäll; kapslarne ljust gråludna, tättsittande, kort- 
skaftade med tydliga, ehuru ej synnerligen långa stift. 
Alltså har hybriden i detta fall af S. aurita lånat : bla- 
dens form, det markerade ådernätet och de starkt ludna 
kapslarne, medan S. phylicifolia framträder uti bladens 
glatthet, de mörka hängefjällen, de korta kapselskaften 
och de tydliga stiften. — Från den nyssnämnda S. cine- 
rea X 2 :>hylicifolia är den skild genom de glatta kvistarne, 
de rent gröna, glatta, omvändt äggrunda, snedspetsade 
bladen, undersidans upphöjda ådernät m. m. 
Utom från Värmland har jag sett denna hybrid 
från Helsingland, nämligen dels från trakten af Bollnäs, 
hvarest jag sjelf insamlat den i Juni 1887, dels från 
Arbrå, der C. Indebetou fann den 1883, samt slutligen 
från Stryksele i Ume Lappmark, hvarest den första gån- 
gen i vårt land anträffades 1877 af Doc. A. N. Lund- 
ström. Exemplaren från Helsingland visa sinsemellan 
stor likhet; från Värm] ands-formen skilja de sig genom 
småludna årsskott, en betydligt mera utdragen bladform 
med nästan helbräddad omkrets samt tydligt, om ock 
svagt hårig undersida. Formen från Ume Lappmark 
utmärker sig genom hårighet å bladens ofvansida samt 
undersidans medelnerv, men är för öfrigt ej olik den 
värmländska. 
I Bot. Zeitung 1875 har J. Schmalhausen lem- 
nat en kort beskrifning å en af honom vid St. Peters- 
burg funnen S. aurita X hvilken genom sina 
blad mest erinrar om S. aurita^ men genom sina hängen 
åter mest om S. ^phylicifolia. I “Meddelanden af Soc. 
Pro Fauna et Flora Fennica“, häfte 13 (1886), sid. 215, 
har derjemte A. O. Kihlman omnämnt en af honom fun- 
nen hybrid mellan S. aurita och S. phtjlicifolia, hvilken 
att döma af beskrifningen synes komma den från Peters- 
burg ganska nära “). Detta är, såvidt jag kunnat finna, 
J. SCHMALHA.USEN, Aufzählung der im Gouvernement von St. 
Petersburg vorkommenden Bastard- und Zwisclienformen, sid. 571. 
På samma ställe omnämner äfven Kihlman tvenne andra phy~ 
