58 
0,5 och 1,5 meter. Bladen äro ovala eller ovalt ellip- 
tiska med kanten något tillbakaviken, ofvan ytterst fint 
småludna, äldre fullkomligt glatta, för öfrigt rent gröna, 
undertill silkesludna, såsom hos S. repens. Stipler yt- 
terst små, nästan glandulösa. Hängena, af hvilka före- 
fans en stor rikedom, äro i allt väsentligt olika dem hos 
S. repens. De äro först och främst karakteriserade ge- 
nom sina långa skaft, som bära ett stort antal väl ut- 
vecklade blad, sällan färre än 4, oftast 5 — 6, ja, ända 
till 8. Dessa blad hafva samma form och utseende som 
de egentliga bladen, men hinna ej samma storlek som 
dessa. Kapslarne äro helt små, tätt och långt hvitludna 
samt genom sin nästan upprätta ställning förlänande det 
cylindriska hänget ett mindre vanligt utseende ; samtliga 
kapslar äro sterila. Stiften äro långa eller åtminstone 
alltid fullt tydliga. Hängefjällen ljusgula, i spetsen röd- 
bruna eller mörka, äfvende starkt håriga och slutande 
med en hvit hårtofs. — Vill man ej anse denna form 
såsom tillhörande S. repens, hvilken den obestridligen 
kommer närmast, återstår endast att tolka den som 
hybrid, och den enda art, som jemte S. repens härvid 
kan tänkas komma i fråga, blir då S. glauca. För dess 
hybrida natur skulle i så fall i synnerhet tala den om- 
ständigheten, att kapslarne samt och synnerligen äro 
sterila; såsom Wichura ’) framhållit, inträffar hos hy- 
brider, som uppstått mellan -SnZia^former af ringa för- 
vandtskap, att fröbildningen helt och hållet uteblir i 
fruktämnena, och som förvandtskapen mellan S. glauca 
och S. rejyens måste anses mycket ringa, skulle detta 
alltså kunna förklara felslagningen af frön i förevarande 
fall. Då emellertid likheten med S. glauca på det hela 
taget är alltför ringa, för att kunna bestämdt bevisa 
denna arts närvaro, torde det vara riktigare anse i fråga 
varande fynd för en monströs S. repens. 
P WiCHUiiA, Die Bastardbefruchtung im Pflanzenreicli, §§ 49 — 51. 
