66 
kräftas af Wimmer och Focke, enligt hvilka den numera 
är känd från hela mellersta Enropa. 
Ser man åter efter, huru samma arter från hybrid- 
synpunkt ställa sig gentemot S. nigriccms, så möter här 
ett omvändt förhållande. Jag erinrar ännu en gång om, 
huru ytterligt sällsynt S. aurita X nigricans är. Knappt 
någon enda fullt klar och tydlig sådan är hittills funnen 
i Sverge. Deremot är S. cinerea X nigricans anträffad 
i vackra och tydliga former flerestädes inom Klarelfs- 
0 mrådet och derjemte på åtskilliga andra punkter i vårt 
land; af allt att döma, är således denna hybrid ej så 
synnerligen sällsynt. Afven af S. caprea X nigricans 
äro åtskilliga fynd kända och tillräckligt många för att 
ådagalägga, det S. caprea ej alldeles eller åtminstone i 
vida mindre grad än S. aurita skyr hyhridbildning med 
S. nigricans. — ■ Som ytterligare exempel på de nämnda 
gråvidearternas olika benägenhet att bilda hybrider, må 
slutligen erinras om aS. viminalis och aS. myrtilloides . Med 
den förra bildar S. caprea lätt den kända hybriden S. 
Smithiana, om hvilken Wichura (1. c. p. 70) yttrar: 
“einer der häufigsten und kräftigsten Bastarde, die ich 
kenne“. Deremot äro S. cinereas och särskildt S. aurita s 
hybrider med samma art enligt Wichura och Wimmer 
långt mera sällsynta. Till S. myrtilloides förhålla sig 
de tre arterna ungefärligen på samma sätt som till *S. 
depressa. Någon hybrid mellan S. caprea och S. myrtil- 
loides är mig veterligen ännu ej iakttagen, S. cinerea X 
myrtilloides är möjligen en gång funnen i Yesterbotten 
under det att aS. aurita X myrtilloides är funnen mången- 
städes i vårt land inom området för S. myrtilloides och, 
näst aS. Lapponum X myrtilloides^ utan tvifvel är den hy- 
brid, som denna art oftast bildar. 
Ofvergå vi sedan till en granskning af dessa hy- 
brider med hänsyn till deras olika fruktbarhet, så är, 
hvad först clepressalvghviåQTWd^ angår, S. aurita X depressa 
vanligen rik på hängen med väl utbildade, frörika kaps- 
ö vid Piteå 1887 af Dr. C. Håkansson. 
