43 
nas liafva rönt lika starkt inflytande af båda stamar- 
terna. I Klarelfsområdet har jag insamlat denna hybrid 
i enstaka individ å fem särskilda ställen, nämligen vid 
Karlstad, Ransäter, Edebäck, Vestby och Uggenäs (de 
båda sistnämnda i Dalby). Af dessa fynd förete exem- 
plaren från Ransäter, Vestby och Uggenäs ganska stor 
likhet inbördes. Bladen erinra hos samtlige dessa till 
form och beskaffenhet i hög grad om 8. caprea. De äro 
nämligen ovala eller aflångt ovala med obetydligt af- 
smalnande bas, vexlande i storlek till omkring 8 centim. 
i längd, 4 cm. i bredd; omkretsen är nästan helbräddad 
eller grimdt och oregelbundet sågad. I fråga om be- 
klädnaden, så visa ex. från Ransäter och Uggenäs den 
största likhet med S. caprea : ofvan i det närmaste glatta, 
glänsande gröna äro bladen imdertill, särskildt på de 
starkt framträdande nerverna gråliidna af korta, tätt- 
sittande, åt alla möjliga håll böjda hår. Vestby- exem- 
plaren äro mindre starkt gråludna, hvarjemte håren mer- 
endels äro böjda i medelnervens eller de gröfre nerver- 
nas riktning. Hängena erinra hos alla tre mest om 
S. nigricans. De äro kortskaftade, vid basen stödda af 
några få, smärre blad, kapslarne äro tämligen små (långt 
mindre än hos S. caprea) finhåriga samt försedda med 
långa eller åtminstone fullt tydliga stift. Medan den 
vid Edebäck funna formen förhåller sig i det närmaste 
intermediärt beträffande såväl blad som hängen, röjer 
deremot den femte och sista formen, insamlad å “Sand- 
grundet“ vid Karlstad, i fråga om bladen största likhe- 
ten med S. nigricans, men beträffande hängena med S. 
caprea. Bladen äro hos denna mera regelbundet sågade 
och tunnare än hos de föregående och ega i mindre 
grad den för S. caprea egendomliga hårigheten. Kaps- 
larne äro något större och gröfre, tjockt gråludna med 
mörkare häugefjäll och med ytterst kort eller otydligt 
stift. — Bladen voro hos alla de påträffade formerna 
ganska fasta, ehuru mindre än hos S. caprea ; vid press- 
