41 
rita närmast, den senare dem, som mera närma sig S. 
repens. SpathidataiovmQw utmärker sig genom högre och 
kraftigare växt, mera upprätta grenar, omvändt äggrunda, 
snedspetsade, ofvan skrynkliga, stipelförsedda blad, pli- 
crt^aformen deremot genom krypande växesätt, uppsti- 
gande grenar, ovala, aflånga eller aflångt lancettlika, of- 
van släta blad med tillbakaviken kant, hvarjemte kaps- 
larne vanligen äro kortare skaftade samt försedda med 
tydliga stift. Af dessa synes i mellersta Sverge f. spa~ 
thulata vara allmännare än f. plicata. 
12. Salix depressa L. X repens L. 
Af denna hybrid har jag funnit tvenne individ, båda 
växande å en S. depressa ymnigt bärande buskmark sö- 
der om Transtrands gård, Dalby socken. Af de båda 
ingående arterna framträder S. depressa tydligast. De 
karakterer, som hybriden företrädesvis hämtat från denna, 
äro de ovalt omvändt äggrunda eller äggrundt lancett- 
lika, svagt sågade bladen, de skaftade och småbladiga, 
glesblommiga hängena med jemntjocka, småludna kapslar 
och de ljusa hängefjällen. Om S. repens erinrar det låga, 
nedtryckta växesättet, de små, i kanten något tillbaka- 
vikna (endast hos de minsta fullt tydligt) bladen, hvilka 
å sin undersida bära tilltryckta, men mycket glesa hår; 
äfven hängena påminna så till vida om S. repens^ att de 
äro korta, något rundade. — Det ena ex. är utmärkt 
af en egendomlig monstrositet hos hängena, bestående 
deri, att blommorna antingen felslagit eller öfvergått till 
vegetativa knoppar Samt hängefjällen utväxt till gröna 
blad af i flere fall nästan normal storlek. Närmare be- 
skrifning å dessa monströsa hängen är lemnad i Bot. 
notiser för 1888, sid. 128. Liknande fall, då hängen gett 
upphof till vanliga bladbärande skott samt blifvit kvar- 
sittande som delar af det vegetativa skottsystemet, torde 
